Справа № 127/9308/26
Провадження № 2/127/2707/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5368460 від 07 березня 2025 року в розмірі 56547,85 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 07 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір №5368460 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 10000,00 грн, строком 360 днів. Укладення цього договору здійснюється через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства на офіційному сайті шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту, введення коду підтвердження (одноразового ідентифікатора) для підписання електронного договору та зазначення реквізитів банківської картки, на рахунок якої кредитодавцем перераховуються грошові кошти. Він вважається укладений з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який направляється позичальнику на номер мобільного телефону. Проценти нараховуються щодня на залишок фактичної заборгованості за кредитом відповідно до умов договору. Також відповідач ознайомився з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна»), розміщені на вебсайті, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Зазначені вище Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору.
28 листопада 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір №28-11/25/Л відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5368460.
Позивач вказує, що відповідач не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 56547,85 грн, з яких: 12999,96 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 25562,43 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 11485,46 грн - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 6500,00 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами. Заборгованість не погашена ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за договором №5368460 від 7 березня 2025 року в розмірі 56547,85 грн, а також 2662,40 грн судового збору та 16000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2026 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов.
Відповідач правом на відзив не скористався, будь-які інші клопотання на адресу суду не надійшли.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.
Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.
Судом установлено, що 07 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір №5368460 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до цього договору товариство надає кредит у розмірі 10000,00 грн, строком на 360 днів із періодичністю платежів кожні 15 днів. Детальні терміни (дата) повернення кредиту (виплату) кредиту та сплати комісії (якщо передбачена договором), процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредити, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредитування, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені договором, можуть бути змінені (продовжені) в останньому розрахунковому періоді, вказаному в Графіку платежів, за письмовою згодою сторін, шляхом укладення сторонами додаткового договору/угоди до цього договору. У клієнта наявне право ініціювання укладення додаткового договору/угоди для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, встановлених договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосування одноразового індетифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Комісія за надання кредиту становить 1000,00 гривень. Тип комісії (якщо передбачена договором) - разова комісія, нараховується при наданні кредиту в дату надання кредиту та в дату надання додаткової суми кредиту (у разі укладання додаткового договору/угоди згідно з п. 1.2.1 договору). Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 0,9778%; знижена процентна ставка становить 0,8550% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 21 березня 2025 року (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, одноразового ідентифікатора (otp-пароля), надісланого товариством на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником товариства та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото; використання інструменту покладання шляхом отримання інформації від третьої особи - суб`єкта первинного фінансового моніторингу про ідентифікацію, верифікацію клієнтів; шляхом отримання електронної копії ідентифікаційного документа, в такому порядку: отримання е- паспорту/е-паспорту для виїзду за кордон, завіреного кваліфікованою електронною печаткою Державного підприємства "ДІЯ" з відповідною кваліфікованою електронною позначкою часу, що відповідає даті здійснення верифікації особи, та: здійснення фотофіксації особи із використанням подальшим накладенням КЕП уповноваженого методу розпізнавання реальності особи з працівника та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото; або отримання копії ідентифікаційного документа або опитувальника, на який накладений КЕП клієнта (п. 1.2-1.3.2, 1.4 -1.4.2 кредитного договору).
Укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та внутрішніми документами товариства, зокрема, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході в Особистий кабінет, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС товариства (п.1.1 кредитного договору).
Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 (п.2.1 кредитного договору).
Згідно з п. 3.1, 3.2 кредитного договору, проценти, що нараховуються за цим договором є однією із складових оплат (другою складовою) за надання та користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день фактичного повернення кредиту. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, сторони домовились, що повернення (виплата) кредиту та сплата комісії (якщо передбачена договором), процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в пп. 4.3 договору. 
У випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) клієнтом своїх грошових зобов`язань за договором товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Штраф за кожен факт порушення розраховується за наступною формулою: штраф = (сума порушеного грошового зобов`язання/100% х75%). Клієнт зобов`язаний сплатити сукупний розмір нарахованих штрафів за всі факти порушення, передбачені цим пунктом договору. (п. 6.3 договору).
Відповідно до п. 6.4 кредитного договору, штрафні санкції (неустойка (штраф)) за договором нараховуються в момент сплати. У випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій (неустойка (штраф)) протягом періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується та клієнтом не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування мораторіїв/обмежень. У випадку, коли сума кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, загальна суми неустойки (нарахованого штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті клієнтом за порушення виконання його грошових зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати розміру подвійної суми кредиту.
У випадку, коли сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, загальна сума неустойка (нарахованого штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті клієнтом за порушення виконання його грошових зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати розміру половини суми кредиту. У будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів) та інших платежів, що нараховані за порушення клієнтом грошових зобов`язань за цим договором, обмежується сумою, визначеною у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно до п. 1.2.1. кредитного договору, за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір/угода. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе в першому розрахунковому періоді, вказаному в Графіку платежів, але до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до Графіку платежів (п..1.3 цього договору).
12 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір до договору №5368460 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 7 березня 2025 року, яким збільшено суму кредиту на 3000,00 грн, а саме внесено зміни до у п. 1.2 договору в якому зазначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 13000,00 грн. Внесено зміни в п. 1.4 договору та викладено його у наступній редакції: «1.4. Комісія за надання кредиту (з урахуванням комісій за надання додаткових сум кредиту) становить 1300,00 гривень. Тип комісії (якщо передбачена договором) – разова комісія, нараховується при наданні кредиту в дату надання кредиту та в дату надання додаткової суми кредиту (у разі укладання додаткового договору/угоди згідно з п. 1.2.1 договору). Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:». Підпункт 1.4.1 та інші підпункти (за наявності) пункту 1.4 договору залишаються без змін. Сума кредиту на дату укладення цього додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених клієнтом за договором, складає: 13 000,00 гривень. Строк кредитування та періодичність сплати платежів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 договору. Комісія за надання додаткової суми кредиту становить 300,00 гривень. Денна процентна ставка за стандартною процентною ставкою дорівнює 0,9741%, а за зниженою 0,9705%. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення цього додаткового договору за стандартною ставкою за весь строк кредиту становить 3455,9600% річних, а орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає 58589,00 грн. Загальні витрати за кредитом на дату укладення цього додаткового договору за стандартною ставкою становить 45589,00 грн. Дата надання додаткової суми 12 або 13 березня 2025 року. 
Додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5368460 від 7 березня 2025 року в редакції від 12 березня 2025 року містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка передбачає кількість днів у розрахунковому періоді - 360, суму кредиту за договором (тіло) - 13000,00 грн, проценти за користування кредитом 44120,85 грн, реальну річну процентну ставку 3309,78 % та загальну вартість кредиту 58420,85 грн.
Відповідач також ознайомився з паспортами споживчого кредиту до договору про споживчий кредит №5368460 від 7 березня 2025 року та до додаткового договору від 12 березня 2025 року, які містять інформацію про основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше. Заповнив анкету-опитувальника клієнта – фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІКС ТОВ «Лінеура Україна) та ознайомився із інформаційним повідомленням. 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України.
07 березня 2025 року о 21:23:16 відповідач ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора 86775, отриманого від ТОВ «Лінеура Україна» підписав договір № 5368460 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 7 березня 2025 року. Таким чином, договір вважається укладеним відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Додатковий договір до договору № 5368460 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 7 березня 2025 року було підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора 96681 о 20:24:33 12 березня 2025 року.
Отже сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Тобто між сторонами був укладений договір у формі електронного документу з використанням електронних підписів одноразових ідентифікаторів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
У ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Первісний кредитор свої зобов`язання виконав. Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 10000,00 грн на виконання умов договору №5368460 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 березня 2025 року підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №1-0112 від 1 грудня 2025 року із змісту якого слідує, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серії ФК№342 від 2 жовтня 2012 року) та отримало ліцензію Національного банку України №3 від 11 листопада 2013 року. Крім того, між підприємствами ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на преказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 5457082522436315, 07 березня 2025 року на суму 10000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 673484731, призначення платежу: зарахування 10000 на картку НОМЕР_1 .
Перерахування коштів на виконання умов додаткового договору від 12 березня 2025 року підтверджується листом ТОВ «Пейтек» №20251201-412 від 01 грудня 2025 року із змісту якого слідує, що ТОВ «Пейтек» є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг та надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків. Між вказаним товариством та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 03 січня 2024 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: на суму 3000.00 грн.
Вказані обставини також підтверджуються листами ТОВ «Лінеура Україна» №28-11/25/Л від 5 грудня 2025 року. 
28 листопада 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №28-11/25/Л, відповідно до умов якого право вимоги за договором №5368460 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 березня 2025 року та додатковим договором від 12 березня 2025 року відступлено позивачу.
Відповідно до п. 1.1 договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (залишок по кредиту), плата за кредитом (комісія за надання кредиту та/чи проценти за користування кредитом), неустойка (штраф, пеня) та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі згідно кредитних договорів (за наявності), право на одержання яких належить клієнту. До фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за кредитними договорами в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема фактор має право здійснювати нарахування та стягнення виконання грошового процентів та/чи процентів, за прострочення зобов`язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за кредитними договорами (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені клієнтом) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов кредитних договорів. 
Згідно з п. 4.2.3 договору факторингу, права вимоги вважаються відступленими (переданими) клієнтом та набутими (прийнятими) фактором в день належного підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі реєстру боржників для друку та сплати фактором клієнту суми фінансування, відповідно до п. 6.1 розділу 6 Договору.
Фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 2985965,68 грн без ПДВ на банківський рахунок протягом 3 (трьох) робочих днів від дати підписання договору (п.6.1 договору факторингу).
Оплата за договором факторингу №28-11/25/Л від 28 листопада 2025 року підтверджується копією платіжної інструкції кредитованого переказу коштів №582480001 від 28 листопада 2025 року.
28 листопада 2025 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №28-11/25/Л від 28 листопада 2025 року.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №28-11/25/Л від 28 листопада 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права вимоги до відповідача за договором №5368460 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 7 березня 2025 року та додатковим договором від 12 березня 2025 року на суму 45062,39 грн, з яких: 12999,96 грн - сума заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 25562,43 грн - сума заборгованість за нарахованими процентами, 6500,00 грн - сума заборгованості по штрафах/пені.
Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
Отже до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право кредитора за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Позичальник неналежно виконує умови кредитного договору.
Відповідно до статей 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідач не виконав свого зобов`язання, платежів для погашення заборгованості не здійснив ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у нього наявна заборгованість.
За розрахунком, проведеним ТОВ «Лінеура Україна» станом на 28 листопада 2025 року, заборгованість позичальника становить 45062,39 грн, з яких: 12999,96 грн - тіло кредиту, 25562,43 грн - проценти за користування, 6500,00 грн - штрафні санкції.
Крім того, позивач здійснив нарахування процентів за 93 дня в сумі 11485,46 грн (сума заборгованості за процентами нарахована позивачем у період з 29 листопада 2025 року по 01 березня 2026 року).
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 56547,85 грн, з яких: 12999,96 грн - сума заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 25562,43 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 11485,46 грн - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 6500,00 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами.
Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та процентами. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів.
Щодо стягнення з відповідача пені (штрафу), суд зазначає наступне.
Нарахування пені (штрафу) на підставі п. 6.3 кредитного договору за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України.
За ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
У той же час, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Беручи до уваги, що заборгованість у виді пені (штрафу) в сумі 6500,00 грн за кредитним договором нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6500,00 грн пені (штрафу) за цим кредитним договором задоволенню не підлягає.
Слід також зазначити, що відповідно до 6.4 кредитного договору, у випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій (неустойка (штраф)) протягом періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується та клієнтом не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування мораторіїв/обмежень.
Наразі на момент здійснення нарахування вказаних штрафних санкцій діяли встановлені законодавством обмеження щодо їх застосування, у зв`язку з чим кредитор був позбавлений правових підстав для нарахування пені (штрафу). Таким чином, нарахування пені (штрафу) у сумі 6500,00 грн є неправомірним, суперечить умовам договору та вимогам чинного законодавства України, а відтак не підлягає стягненню з відповідача.
В решті сума заборгованості за цим кредитним договором встановлена на підставі наданих суду доказів. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування розміру суми заборгованості не надав, а тому суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 50047,85 грн, з яких: 12999,96 грн - сума заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 25562,43 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 11485,46 грн - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору, яка нарахована позивачем у період з 29 листопада 2025 року по 1 березня 2026 року, які і підлягають стягненню з відповідача.
Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 2356,36 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням ставки понижуючого коефіцієнта).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ст.137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року в справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року в справі № 554/2586/ 16-ц.
Позивач в підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу подав такі докази: договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 2 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №63 від 2 лютого 2026 року, витяг з акту №29 про надання юридичної допомоги від 27 лютого 2026 року.
За змістом договору вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору (форма заявки визначена у додатку №1 до договору). Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена додатком №2 до договору), який готується адвокатським об`єднанням та надсилається клієнтом для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.1, 4.3, 4,5 договору).
Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №63 від 2 лютого 2026 року сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованість з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивчення документів (1 год - 2000,00 грн) витрачено 2 год - 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (1 год - 3000,00 грн) витрачено 4 год - 12000,00 грн, загальна сума 16000,00 грн.
27 лютого 2026 року сторони договору підписали акт №29 про надання юридичної допомоги із змісту якого слідує, що сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству до заявки надання юридичної допомоги за наступним списком: надання усної консультації з вивчення документів (1 год - 2000,00 грн) витрачено 2 год - 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (1 год - 3000,00 грн) витрачено 4 год - 12000,00 грн, загальна сума 16000,00 грн.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу та надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а формування позиції та підготовка матеріалів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Водночас звертає увагу, що розмір витрат на правничу допомогу майже становить третину ціни позову, що не відповідає критеріям розумності та виправданості та є неспівмірним. Тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, результат розгляду справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за договором №5368460 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 березня 2025 року та додатковим договором від 12 березня 2025 року у розмірі 50047,85 грн, з яких: 12999,96 грн - сума заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 25562,43 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 11485,46 грн - заборгованість за нарахованими процентами у період з 29 листопада 2025 року по 01 березня 2026 року, а також 2356,36 грн та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В решті вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гедройця Єжи,6, офіс 521,
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: