ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 906/504/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В., 
секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Житомиробленерго» 
на рішення Господарського суду Житомирської області від 08.12.2025 (суддя Прядко О. В.) та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 (Саврій В. А. - головуючий, судді Коломис В. В., Миханюк М. В.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Л.В.» 
до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» 
про зобов`язання вчинити певні дії,
(у судове засідання з`явилися представники: позивача - Сичов Д. В., відповідача - Приведьон В. М.),
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна Л.В.» (далі - ТОВ «Фортуна Л.В.») звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» (далі АТ «Житомиробленерго»), у якому просило:
- визнати наявність у ТОВ «Фортуна Л.В.» права на розрахунок вартості та оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за тарифом для споживача електричної енергії І (першого) класу напруги від мережі електроустановок ГПП 110/10/6 кВ ЗХВ з 01.04.2025;
- визнати відсутність у АТ «Житомиробленерго» права на розрахунок вартості послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-V від 11.11.2022 за тарифом для споживача електричної енергії ІІ (другого) класу напруги від мережі електроустановок ГПП 110/10/6 кВ ЗХВ з 01.04.2025;
- зобов`язати АТ «Житомиробленерго» здійснити перерахунок вартості наданої послуги з розподілу електричної енергії ТОВ «Фортуна Л.В.» у період з січня 2022 року по дату ухвалення рішення у відповідності до договору з розподілу електричної енергії №102-V від 11.11.2022, шляхом застосування тарифів для 1 (першого) класу напруги.

Позов обґрунтований тим, що 11.11.2022 між сторонами укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-V. За договором, облік електроенергії здійснюється за EIC-код площадки комерційного обліку 62Z7238315645009, електролічильник тип ZMG405CR4/041b.37 S2 номер 38993078. До укладення договору вищенаведеним EIC-код та електролічильником користувалось Товариство з обмеженою відповідальністю «Жанетт Україна» (далі - ТОВ «Жанетт Україна»), що вказує на зміну користувача (споживача) без зміни точки підключення чи характеристик підключення. Мережі Оператора системи, з яких підприємство отримує електричну енергію, підключено на ізоляторах 110 кВ п/с ЗХВ з ПЛ-110 кВ п/с ЗВА, зазначена точка підключення є межею балансової належності з Оператором системи, тобто Оператор системи не обслуговує п/с ЗХВ всі інші мережі, які до них приєднані, не несе там втрати чи будь-які додаткові витрати, а отже позивач повинен був бути віднесений до I класу напруги, що відповідає чинним нормативно-технічним документам та економічно обґрунтовано відображає фактичні витрати Оператора системи на доставку електроенергії в точку підключення. Натомість відповідач із січня 2022 року почав необґрунтовано виставляти рахунки за тарифом II класу напруги, які позивач оплачував, щоб уникнути відключення від споживання електроенергії.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, 11.11.2022 між АТ «Житомиробленерго» в особі заступника начальника району з комерційних питань Житомирського РЕМ (оператор системи) та ТОВ «Фортуна Л.В.» (споживач) шляхом подання заяви-приєднання (а.с.28 на звороті) укладено договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-V (далі договір, договір №102-V від 11.11.2022) (а.с.26-28).
Як передбачено пунктом 1 цей договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам як послуги оператора системи. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.
Відповідно до п.1.2, умови договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що оператор системи надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом систем передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309, та Кодексом систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи.
Відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача та субспоживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3.1 до цього договору (п.2.2 договору).
Споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги оператора системи згідно з додатком 4 Порядок розрахунків (п.2.3 договору).
Згідно з п.п.5.1, 5.2 договору, ціною договору є вартість послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача, зазначені в паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача. Оплата послуг з розподілу (передачі) електричної енергії за цим договором здійснюється на поточний рахунок оператора.
За умовами п.5.3 договору, тариф (ціна) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 Порядок розрахунків.
Споживач оплачує послугу з розподілу (передачі) оператору системи, якщо згідно з умовами договору про постачання споживач забезпечує оплату послуги з розподілу (передачі), або купує електричну енергію для власного споживання за двостороннім договором та на організованих сегментах ринку. Постачальник оплачує послугу з розподілу (передачу) оператору системи, якщо згідно з умовами договору про постачання оплату послуги з розподілу (передачі) забезпечує постачальник (п.5.4 договору).
Як встановлено пп.1, 6 п.6.1 договору, оператор системи зобов`язується виконувати умови цього договору, надавати споживачу інформацію про зміну тарифу (ціни) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії не пізніше ніж за 20 днів до введення її в дію. 
Споживач зобов`язується виконувати умови цього договору; у разі здійснення оплати за послугу з розподілу (передачу) безпосередньо оператору системи здійснювати таку оплату у терміни, передбачені додатком 4 до цього договору (пп.1, 8 п.6.2 договору). 
Відповідно до п.11.1 договору у редакції додаткової угоди №б/н від 11.11.2022, цей договір укладається на строк до 30.11.2024, вул.Промислова, 1/154, та набирає чинності з дня його підписання. Сторони забезпечують виконання умов цього договору в повному обсязі та, після закінчення терміну дії договору, електрозабезпечення споживача припиняється (а.с.35). 
Пунктами 12.1, 12.7 договору визначено, що інші умови можуть бути узгоджені сторонами в додатках до цього договору, які є невід`ємними частинами цього договору. Розбіжності щодо застосування тарифів вирішуються НКРЕКП. 
Додатки до договору знаходяться в матеріалах справи (а.с.28, на звороті - 32), підписані сторонами без будь-яких зауважень.
Так, у додатку 2 до договору (Паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії ТОВ «Фортуна Л.В.») визначено, зокрема, ступінь напруги приєднання об`єктів споживача (позивача) (частина нежитлових приміщень в будівлі Крутильно-витяжного цеху (S-643,5 м2 за адресою: вул. Промислова, 1/154, м. Житомир) 110/10/6/0,4; дозволена потужність 250,0 кВ (а.с.29).
Згідно з додатком 3.1 до договору (Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії, що використовується на об`єктах споживача), EIC-код площадки вимірювання, точки комерційного обліку - 62Z7238315645009, назва об`єкта - частина нежитлових приміщень в будівлі Крутильно-витяжного цеху (S-643,5 м2 за адресою: вул. Промислова, 1/154, м. Житомир, балансова належність: ПС 110/60/6кВ ЗХВ ТП-42 (ФОП Шолох В.В.), дозволена потужність 250,0 Кв, електролічильник тип ZMG405CR4/041b.37 S2 номер 38993078, місце установки приладів обліку РУ-0,4 кВ ТП-42, ступінь напруги приєднання - 110/10/6/0,4 кВ, клас напруги 2 (напруга на межі розподілу нижче 27,5 кВ) (а.с.29 на звороті ).
У пункті 4 додатку 4 до договору (Порядок розрахунків) погоджено, що оплата послуг, наданих оператором системи, здійснюється за тарифами, які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги оператора системи оприлюднюються оператором системи в порядку та у строки, визначені нормативно-правовими актами (а.с.30).
Відповідно до акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін по об`єкту 62Z7238315645009 (додаток 6.1 до договору №102-V від 11.11.2022) та однолінійної схеми електропостачання (додаток №7 до договору №102-V від 11.11.2022), позивач є субспоживачем, що підключений через електроустановки ФОП Шолоха В.В. (а.с.31).
Згідно з актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток №8 до договору) розподіл електричної енергії споживачу ТОВ «Фортуна Л.В.» здійснюється по нормальній схемі від підстанції (трансформаторного пункту): п/с Житомирська, п/с ЗВА. Межа розподілу балансової належності електромереж встановлюється між основним споживачем - ФОП Шолохом В.В. і оператором системи АТ «Житомиробленерго»: на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізоляторів 1 с.ш.110 кВ п/с ЗХВ з ПЛ-110 кВ п/с ЗВА та 2 с.ш.110 Кв п/с ЗХВ з ПЛ-110 кВ п/с Житомирська. Межа розподілу балансової відповідальності між основним споживачем - ФОП Шолохом В.В. та споживачем - ТОВ «Фортуна Л.В.» встановлюється на кінцівках КЛ-0,4 кВ в РУ-0,4 кВ тп-42 (а.с.31).
Також 11.11.2022 між АТ «Житомиробленерго» в особі заступника начальника району з комерційних питань Житомирського РЕМ (оператор системи) та ТОВ «Фортуна Л.В.» (споживач) було укладено договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №102-V РЕ, згідно з п.1.1 якого оператор системи надає послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мереж та/або здійснює оплату оператору системи за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами (а.с.33-34).
Як зазначено вище, основним споживачем, до технологічних електричних мереж якого приєднаний об`єкт позивача, є ФОП Шолох В.В.
З матеріалів справи слідує, що 04.03.2014 між ФОП Шолохом В.В. (далі власник мереж) та ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» (далі користувач) було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж (далі - договір від 04.03.2014) (а.с.90-97), згідно з п.1.1 якого власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.
Передача електричної енергії забезпечується відповідно до додатка «Однолінійна схема (додаток №1), наданого власником мереж з обов`язковим зазначенням місць встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній, які задіяні в передачі електричної енергії.
Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених додатком «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» (додаток №2) (п.1.2 договору від 04.03.2014). Технічні характеристики електричних мереж у точках приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, наведені в додатку «Перелік об`єктів споживачів, які приєднані до мереж власника» (додаток №3) (п.1.3 договору від 04.03.2014).
Відповідно до акта розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток №2 до договору від 04.03.2014), межа розподілу балансової відповідальності за стан електромереж встановлюється між власником мереж (ФОП Шолох В.В.) і користувачем (Житомирський РЕМ) на виході проводу з натяжного затискача портальної відтяжної гірлянди ізоляторів 1 с.ш.110 кB п/с «ЗХВ» з ПЛ-110 кВ п/с «ЗВА» та 2 с.ш.110 кВ п/с «ЗХВ» з ПЛ-110 кВ п/с Житомирська. Користувач несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію ПЛ-110 кВ п/с «ЗВА» - п/с «ЗХВ» ПЛ-110 кВ п/с «Житомирська» п/с ЗХВ до межі розподілу. Власник мереж (ФОП Шолох В.В.) несе відповідальність за технічний стан та експлуатацію п/с 110/10/6 кВ «ЗХВ» засоби обліку ел.енергії, пломби на них та все внутрішнє ел.обладнання ФОП Шолоха В.В. (а.с.92 на звороті).
22.12.2022 Регулятором оприлюднено постанову від 21.12.2022 №1797 Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ Житомиробленерго із застосуванням стимулюючого регулювання, відповідно до якої встановлено АТ «Житомиробленерго» на період з 01 січня 2023 року по 31 березня 2023 року (включно) тарифи на послуги з розподілу електричної енергії для споживачів та операторів установок зберігання енергії на рівні:
- для першого класу напруги - 271,70 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість); 
- для другого класу напруги - 1432,11 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість).
3. Короткий зміст судових рішень у справі
3.1. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 08.12.2025 у справі № 906/504/25, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026, позов задоволено. 
Судові рішення аргументовані тим, що питання нормативної регламентації критеріїв для визначення класу напруги врегульовано у Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, який затверджено постановою НКРЕКП №1175 від 05.10.2018, зі змінами та доповненнями. Єдиним критерієм для визначення класу напруги є межа балансової належності з оператором системи, а будь-які інші характеристики мереж/підключення підприємства не можуть бути основою для визначення класу напруги.
Позивач є споживачем, який не отримує електричну енергію від оператора системи розподілу (АТ «Житомиробленерго») безпосередньо, а є субспоживачем, що отримує електроенергію від споживача, що є власником мереж (ФОП Шолоха В.В.), який, у свою чергу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу (АТ «Житомиробленерго») на межі балансової належності за 1 класом напруги.
Договором №102-V від 11.11.2022 не передбачено межі балансової належності у ТОВ «Фортуна Л.В.» з АТ «Житомиробленерго» (оператором системи) безпосередньо у зв`язку з тим, що відповідач здійснює розподіл електричної енергії позивачу через мережі ФОП Шолоха В.В., якому у свою чергу здійснює її розподіл на межі балансової належності за 1 класом напруги.
До моменту укладення між ним та відповідачем договору №102-V від 11.11.2022 ЕІС-кодом точки комерційного обліку 62Z7238315645009 та електролічильником типу ZMG405CR4/041b.37 S2 номер 38993078 користувалось ТОВ «Жанетт Україна» на підставі договору про постачання електричної енергії №102-V від 13.10.2017, укладеного між Житомирським РЕМ ПрАТ «ЕК» «Житомиробленерго» та ТОВ «Жанетт Україна» (а.с.11-18). Викладене підтверджується додатком №3.3 (Відомості про приєднані електроустановки субспоживачів) до договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №102-Я, укладеного між ФОП Шолохом В.В. та АТ «Житомиробленерго» (а.с.19-25). Згідно з вказаним додатком, ТОВ «Жанетт Україна» є субспоживачем основного споживача і приєднаний до його мереж на 1 класі напруги (а.с.23-24). Відповідач викладені обставини не заперечив і доказів на їх спростування суду не надав.
З огляду на викладене, дії відповідача щодо нарахування позивачу вартості послуги з розподілу електричної енергії із застосуванням тарифів для другого класу, у даному випадку, є неправомірними і недобросовісними, оскільки вищевикладені обставини, підтверджують відсутність між позивачем та відповідачем межі балансової належності, тобто позивач є споживачем, який не отримує електричну енергію від оператора системи розподілу безпосередньо, а є субспоживачем, що, зокрема, отримує електроенергію від споживача, що є власником мереж, який, у свою чергу, отримує електричну енергію від оператора системи розподілу на межі балансової належності за першим класом напруги.
Верховний Суд, у подібних правовідносинах залишаючи в силі судові рішення попередніх інстанцій про задоволення позову у справах №906/835/23, №906/172/23 погодився з висновками про неправомірність дій відповідача з нарахування позивачам у кожній зі справ тарифу за послуги з розподілу енергії за II (другим) класом напруги, з урахуванням того, що між сторонами спору у кожній зі справ безпосередньо відсутня межа балансової належності, а в укладених договорах встановлено напругу приєднання на об`єктах позивача, що відповідає І (першому) класу напруги.
4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. АТ «Житомиробленерго» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та відмовити у позові. 
Підставами касаційного оскарження є пункти 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України.
4.2. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17, від 19.05.2020 у справі № 910/9167/19, від 10.06.2020 у справі №920/201/19, від 20.01.2025 у справі № 906/1153/23 щодо вільності сторін в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; від 02.10.2020 у справі № 920/915/19, від 30.01.2025 у справі № 906/1153/23 щодо обов`язковості для сторін умов договору; від 07.03.2023 у справі № 913/864/21 щодо ефективного способу захисту.
Також скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, зокрема Додаток №3.1 «Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії, що використовується на об`єктах споживача» до Договору №102-V від 11.11.2022 у якому сторонами погоджено, що об`єкт Позивача «частина нежилих приміщень в будівлі Крутильно-витяжного цеху» (вул. Промислова, 1/154 в м. Житомирі) відноситься до ІІ класу напруги.
На думку відповідача, задоволення судом вимоги щодо застосування тарифів по І класу напруги суперечить положенням діючого договору, положенням статті 654 ЦК України (щодо внесення змін у діючий договір) та положенням НКРЕКП, щодо порядку застосування тарифів.
Крім того, судами не було повністю досліджено, відсутність звернень до НКРЕКП щодо застосування (врегулювання) тарифу, хоча це прямо передбачено пунктом 12.7. Договору №102-V.
У свою чергу, вибраний спосіб захисту порушеного права або інтересу не є ефективним, так як другий клас напруги визначений у Договорі №102-К від 21.04.2021, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Скаржник також зазначає, що договірні відносини між АТ «Житомиробленерго» та ТОВ «Фортуна Л.В.», згідно з Договоруом № 102-V виникли з 11.11.2022 року, однак суд зобов`язує здійснити перерахунок вартості наданої послуги з розподілу електричної енергії з січня 2022 року посилаючись на договірні відносини з ТОВ «Жанетт Україна». Однак, ТОВ «Фортуна Л.В.» не є правонаступником ТОВ «Жанетт Україна».
4.3. У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує на безпідставність доводів скаржників та просить залишити без змін оскаржені судові рішення.
5. Позиція Верховного Суду 
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
5.3. Щодо підстави оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 вказала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
Враховуючи наведені висновки щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду визнала за потрібне конкретизувати раніше викладені Верховним Судом висновки щодо цього питання та зазначила, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Отже для розгляду касаційної скарги у межах підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України необхідно встановити, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норму права, всупереч наявним висновкам Верховного Суду щодо застосування такої норми у правовідносинах, які є подібними зі справою, яка розглядається. 
Підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
Відповідно неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц та від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.
Однак Верховний Суд зауважує, що справи, на які посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження, стосуються інших обставин, які не можна вважати релевантними щодо відносин у справі № 906/504/25.
Так, у справі №910/9167/19 предметом спору була вимога щодо зобов`язання відповідача надати повний обсяг послуг на умовах договору про закупівлю послуг; у справі № 906/1153/23 вирішувався спір про визнання укладеною додаткової угоди до договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; у справі № 920/915/19 розглядався спір про стягнення заборгованості за договором поставки та визнання договору діючим; у справі № 920/201/19 вирішувався спір про визнання укладеним договору про надання послуг з розподілу електроенергії; у справі № 607/11746/17 спір між двома фізичними особами стосувався стягнення грошових коштів за невиконання зобов`язання за договором транспортного експедирування. 
Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК, скаржник в касаційній скарзі лише цитує загальні висновки суду касаційної інстанції у наведених справах щодо правової природи, порядку укладення договору та його обов`язковості для сторін, проте не зазначає конкретних аргументів щодо неправильного застосування судами у справі, що переглядається, наведених в касаційній скарзі норм права та не викладає суті допущених порушень. Натомість у справі, що переглядається, вирішувався зовсім інший спір - щодо правомірності дій відповідача зі зміни позивачу тарифу за послуги з розподілу електроенергії за класом напруги. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц вказала, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ та з огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин справ, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі.
У справі № 913/864/21, висновками в якій скаржник також обґрунтовує наявність підстави для касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, Верховний Суд висловив правову позицію щодо способу захисту порушеного права у спорі про стягнення заборгованості з оплати товару та зобов`язання вчинити дії щодо вивезення товару, а отже навів правові висновки щодо способу захисту порушеного права з огляду на предмет позову, який є відмінним від предмета позову у справі, яка розглядається.
Крім того, зацитовані скаржником в касаційній скарзі правові висновки Верховного Суду щодо способів судового захисту є загальними вимогами процесуального та матеріального законодавства, певним алгоритмом дій суду та мають бути дотримані судами при розгляді будь-якого судового спору. Однак у кожній з наведених справ, які переглядались Верховним Судом, ці норми та принципи застосовані з урахуванням конкретних обставин справи та поданих сторонами доказів в межах конкретного предмету доказування.
Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, обґрунтованою підставою оскарження, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник хоча і посилався на висновки Верховного Суду, але не врахував, що відповідні постанови не були ухвалені у подібних відносинах. Тобто важливим було довести, що суд не врахував, що відповідні норми матеріального або процесуального права саме у подібних відносинах застосовуються інакше і на цьому вже акцентував увагу Верховний Суд. Саме виконання зазначених вимог надає Верховному Суду повноваження у межах приписів 300 ГПК України для перегляду судових рішень. 
Оскільки зазначених вимог заявник не здійснив, а висновок щодо застосування норм права, викладений у постановах Верховного Суду, на яку посилався скаржник, обґрунтовуючи вимоги, заявлені у скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі № 906/504/25, колегія суддів відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Житомиробленерго» з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України
5.4. Щодо оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287, з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України, що судами не досліджено зібрані у справі докази, Верховний Суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Зокрема, згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Тобто, процесуальний закон пов`язує право суду касаційної інстанції скасувати судове рішення з підстав не дослідження зібраних у справі доказів за обов`язкової умови попереднього встановлення обґрунтованості підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
З урахуванням того, що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилась, а підставою касаційного оскарження відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України згідно з доводами касаційної скарги стало саме не дослідження судом зібраних у справі доказів, то підстави для задоволення касаційної скарги і скасування постановленого у справі судового рішення згідно з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України - відсутні.
6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
6.1. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.3. Ураховуючи викладене, зважаючи на межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, викладені у касаційній скарзі доводи не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку щодо задоволення позову, в зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржені рішення, то відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Житомиробленерго» з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Житомиробленерго» з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 08.12.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 у справі № 906/504/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ