Справа № 130/2306/25
Провадження № 22-ц/801/1102/2026
Категорія: 91
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Справа № 130/2306/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Панасюка О.С., секретар Кулішко Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 року, ухвалене суддею Порощуком П.П. в м. Жмеринка, в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про оголошення особи померлою,
встановив:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила оголосити померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Орлине м. Севастополь, командира 3 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_2 , кулеметника 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу з стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Датою смерті ОСОБА_5 просить вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті населений пункт Діброва Кремінської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області. 
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_1 .. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України її чоловік ОСОБА_5 був призваний у Збройні Сили України на військову службу до військової частини НОМЕР_2 та з 16 червня 2022 року зарахований на посаду командира 3 кулеметного відділення кулеметного взводу військової частини НОМЕР_2 . 
Як вбачається із сповіщення сім`ї №1165, молодший сержант ОСОБА_5 зник безвісти 20 березня 2023 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Діброва Кремінської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області. 
Враховуючи всі об`єктивні дані факту зникнення безвісти ОСОБА_5 , на даний час немає підстав вважати, що він живий та перебуває у полоні. 
Заявник вказує, що оголошення її чоловіка померлим має юридичне значення, оскільки надає право для проведення державної реєстрації смерті, отримання належної їй частки спадкового майна, а також грошової допомоги за загибель, пов`язану із захистом Батьківщини, відповідних соціальних гарантій.
Оскільки факт загибелі ОСОБА_5 підтвердити неможливо, то він вважається зниклим безвісти, оголошення його померлим заявнику необхідно для реалізації його прав щодо спадкування та отримання соціальних виплат, а тому заявник звертається до суду і просить оголосити ОСОБА_5 померлим.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 року заяву задоволено.
Оголошено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Орлине м.Севастополь, померлим.
Датою смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Орлине м.Севастополь, вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті населений пункт Діброва Кремінської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області.
В решті заявлених вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви відмовити. 
У скарзі зазначає, що за змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Оголошуючи померлим молодшого сержанта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції визначив місце смерті - н.п. Діброва Кремінської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області, однак активні бойові дії на території с-ща Діброва розпочались 01 січня 2023 року та станом на поточний момент не завершені. Отже, встановлений частиною другою статті 46 ЦК України шестимісячний строк у даному випадку не закінчився та не сплив, відповідно звернення до суду із заявою про оголошення померлим є передчасним. Суд не врахував зміст постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 та прийшов до помилкового висновку наявність підстав для задоволення заяви.
10 травня 2026 року від адвоката Опольської Н.М., як представника ОСОБА_1 , надійшли додаткові пояснення.
Разом з тим, в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 07 квітня 2026 року ОСОБА_1 було роз`яснено, що вона має право подати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копію вказаної ухвали вручено ОСОБА_1 17 квітня 2026 року, а відтак відзив мав бути поданий до 22 квітня 2026 року.
Письмові пояснення, які подані ОСОБА_1 10 травня 2026 року, фактично є відзивом на подану апеляційну скаргу.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуального дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 5 ст. 174 ЦПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.
Оскільки ОСОБА_1 подала додаткові пояснення поза межами строку на подання відзиву на апеляційну скаргу і не просила дозволу подати додаткові пояснення, а суд не визнавав їх подання необхідним, тому ці пояснення апеляційний суд залишає без розгляду.
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у його постановах від 12 червня 2023 року у справі №307/3697/20 та від 24 травня 2023 року у справі №372/3260/20.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи встановив, що немає жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і надані заявником докази дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Діброва Кремінської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області. З моменту події, а саме 20 березня 2023 року до моменту звернення до суду з цією заявою минуло більше шести місяців. 
Оскільки від встановлення оголошення померлим військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії держави-окупанта проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.
Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та практиці Верховного Суду.
Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.6-7). 
З 01 серпня 1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10 зв.).
З 16 червня 2022 року молодший сержант ОСОБА_5 призваний на військову службу до в/ч НОМЕР_2 , в період з 16 червня 2022 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії російської федерації, в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи в районах та в період здійснення зазначених заходів в м. Авдіївка Донецької області (а.с.17-17 зв.)
Т.в.о.начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 04 лютого 2025 року №1165 направив заявнику ОСОБА_1 повідомлення, відповідно до якого її чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 20 березня 2023 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Діброва Кремінської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області (а.с.11).
Органом досудового розслідування 22 березня 2023 року внесено відомості до ЄРДР, номер кримінального провадження №12023020130000150 за ч.1 ст.115 КК України, по факту зникнення безвісти під час виконання бойового завдання на позиції «Щука» поблизу населеного пункту Діброва Лиманського району Донецької області та з 16 березня 2023 року не виходить на зв`язок (а.с.21). Згідно акту від 06 квітня 2023 року проведено службове розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_6 , молодшого сержанта ОСОБА_5 (а.с.12 зв.-14). ОСОБА_5 значиться в цьому реєстрі та набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а.с.11 зв.-12). До Координаційного штабу не надходили повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста, або зі сторони російської федерації про перебування ОСОБА_5 в полоні (а.с.20). В Об`єднаному центрі з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при СБУ наявна інформація про факт зникнення ОСОБА_5 .. Дані, які б підтверджували перебування в полоні зазначеного військовослужбовця, вказували на його місцезнаходження в Об`єднаному центрі відсутні (а.с.21 зв). Від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або з інших джерел, в тому числі зі сторони російської федерації не надходили повідомлення про перебування у полоні, стану здоров`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20). 
В розпорядженні Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин наявна інформація про факт зникнення безвісти за особливих обставин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте інформація про його фактичне місцезнаходження, перебування в полоні або загибель відсутня (а.с.18-19).
Оскільки обставини зникнення безвісти ОСОБА_5 не дають підстави вважати, що він живий чи перебуває полоні, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення чоловіка померлим.
Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині третій цієї статті зазначено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.
Оголошення громадянина померлим має на меті усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
У вказаній постанові зазначено, що законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан».
Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Вирішуючи питання щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ №309).
У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
Тобто при вирішенні питання про визнання особи померлою першочерговим є встановлення, чи ведуться активні бойові дії на території ймовірної загибелі фізичної особи.
Суд першої інстанції місцем смерті ОСОБА_5 вказав населений пункт Діброва Кремінської міської громади Сєвєродонецьбкого району Луганської області, як і просила ОСОБА_1 у своїй заяві.
Апеляційний суд звертає увагу, що згаданий вище Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, втратив чинність 20 березня 2025 року.
На даний час чинним є наказ Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28 лютого 2025 року, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Відповідно до вказаного Наказу, с-ще Діброва Кремінської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області з 01 березня 2023 року і до сьогодні є територією активних бойових дій.
Враховуючи те, що активні бойові дії на місці (на території) ймовірної загибелі молодшого сержанта ОСОБА_5 , а саме в населеному пункті Діброва Кремінської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області не завершені, визначений частиною другою статті 46 ЦК України відлік строку щодо можливості визнання фізичної особи померлою не розпочався.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Вказані доводи представника Міністерства оборони України залишені судом першої інстанції поза увагою, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у замовленні заяви.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи положення ч. 13 ст.141, п.п. в) п. 4) ч. 1 ст. 382 ЦПК України, з  ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 726,72 грн.
Керуючись ст. 367, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про оголошення особи померлою – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Міністерства оборони України (ЄДРПОУ 00034022) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 72 копійки.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 травня 2026 року.
Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк