Єдиний унікальний номер 741/401/26
Провадження № 2/741/733/26

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 07 травня 2026 року 

Носівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Киреєва О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі – позивач) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
встановив:
13 березня 2026 року позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 29 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 71744219. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги за кредитним договором № 71744219 від 29 березня 2025 року на загальну суму 13100 грн.
29 березня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2195008. 13 листопада 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 13112025/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» право вимоги за кредитним договором № 2195008 від 29 березня 2025 року на загальну суму 31789,99 грн.
24 лютого 2021 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 3748003072/639469. 21 січня 2022 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 21012022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» право вимоги за кредитним договором № 3748003072/639469 від 24 лютого 2021 року на загальну суму 11625 грн.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь:
- заборгованість за кредитним договором № 71744219 від 29 березня 2025 року в сумі 13100 грн.;
- заборгованість за кредитним договором № 2195008 від 29 березня 2025 року в сумі 31789,99 грн.;
- заборгованість за кредитним договором № 3748003072/639469 від 24 лютого 2021 року в сумі 11625 грн.;
- понесені судові витрати.
Ухвалою від 20 березня 2026 року у справі було відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Сторони отримали копію ухвали про відкриття провадження у справі, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідач відзив на позов до суду не подала.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір № 71744219, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 4000 грн. строком на 20 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також інших платежів, передбачених договором. Денна відсоткова ставка становить 0,25% та 1%, відсотки за понадстрокове користування кредитом (його частиною) – 4%.
29 березня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір № 2195008, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 3500 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також інших платежів, передбачених договором. Стандартна відсоткова ставка становить 1% в день. 02 квітня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем в електронній формі було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 2195008 від 29 березня 2025 року, відповідно до умов якої суму кредиту було збільшено на 5000 грн., тобто до 8500 грн., узгоджено розмір денної відсоткової ставки – 0,99%. 
24 лютого 2021 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем в електронній формі було укладено кредитний договір № 3748003072/639469, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн. строком на 25 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом, а також інших платежів, передбачених договором. Відсоткова ставка становить 2,5% на добу.
Оскільки зміст укладених між сторонами кредитних договорів зафіксований в кількох документах, вчинених в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даних правочинів дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.ст. 6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України.
При цьому, на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, сторони у вказаних договорах досягли згоди щодо всіх істотних умов цих правочинів, в зв`язку з чим вони в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 
Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаними договорами, унаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунків, наданих позивачем, становить:
- за кредитним договором № 71744219 від 29 березня 2025 року – 13100 грн., з якої 4000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 500 грн. – заборгованість за відсотками, 8000 грн. – заборгованість за пенею та 600 грн. – комісія;
- за кредитним договором № 2195008 від 29 березня 2025 року – 31789,99 грн., з якої 8499,99 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 19040 грн. – заборгованість за відсотками та 4250 грн. – заборгованість за пенею;
- за кредитним договором № 3748003072/639469 від 24 лютого 2021 року – 11625 грн., з якої 3000 грн. – заборгованість за основною сумою боргу та 8625 грн. – заборгованість за відсотками.
Інші відомості щодо розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаних розрахунків заборгованості, не доведено належного повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених договорами, презумпція правомірності яких не спростована.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27/03/25, а 26 серпня 2025 року – додаткову угоду № 8 до зазначеного договору факторингу, відповідно до умов яких ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги за кредитним договором № 71744219 від 29 березня 2025 року на загальну суму 13100 грн.
13 листопада 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 13112025/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» право вимоги за кредитним договором № 2195008 від 29 березня 2025 року на загальну суму 31789,99 грн.
21 січня 2022 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 21012022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» право вимоги за кредитним договором № 3748003072/639469 від 24 лютого 2021 року на загальну суму 11625 грн.
На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умов договорів не виконав та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за цими договорами у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаними кредитними договорами.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3748003072/639469 від 24 лютого 2021 року, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом відповідно до кредитного договору № 3748003072/639469 від 24 лютого 2021 року, виходячи з наступного.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до ст. 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Визначаючи розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 3748003072/639469 від 24 лютого 2021 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1.1-1.3 кредитного договору сума кредиту становить 3000 грн., строк кредитування 25 днів, відсоткова ставка – 2,5% (добова).
Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов цього договору становить 1875 грн., виходячи з розрахунку: 3000 грн. (тіло кредиту) х 2,5% (відсоткова ставка) х 25 днів (строк кредитування).
Окрім цього, щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені, штрафів), суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ураховуючи те, що неустойка (пеня), яка передбачена договорами № 71744219 від 29 березня 2025 року та № 2195008 від 29 березня 2025 року, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами в загальному розмірі 37514,99 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3328 грн., що підтверджується матеріалами справи.
Позовні вимоги задоволено на 62,86 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2209,13 грн.
Керуючись ст.ст. 16, 512, 513, 525, 526, 530, 610, 611, 1054, 1077-1082 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, – 
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»):
- заборгованість за кредитним договором № 71744219 від 29 березня 2025 року в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) грн.;
- заборгованість за кредитним договором № 2195008 від 29 березня 2025 року в сумі 27539 (двадцять сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 99 коп.;
- заборгованість за кредитним договором № 3748003072/639469 від 24 лютого 2021 року в сумі 4875 (чотири тисячі вісімсот сімдесят п`ять) грн.;
- судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2209 (дві тисячі двісті дев`ять) грн. 13 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв