Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 949/980/26
Провадження № 33/4815/775/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 травня 2026 року, – 

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 травня 2026 рокуОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді попередження.
З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2026 року близько 21 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 будучи матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухилялася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, що виразилося у перебуванні її у стані алкогольного сп`яніння, нецензурному висловлюванні у присутності дітей, а також вчинила спробу суїциду шляхом перерізання зап`ясть, за що ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.. 
Зазначає, що диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП є бланкетною, тобто має має відсильний характер до інших нормативних актів. Разом з цим, протокол про адміністративне правопорушення не містить покликання на порушення мною будь-якої норми закону щодо виконання батьківських обов`язків. Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів ухилення від виконання покладених законодавством на неї батьківських обов`язків.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм та положень ст.ст. 245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП вказав, що її вина доведена наявними у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №658489 від 20 травня 2026 року; рапортом від 17 травня 2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 17 травня 2026 року; копіями свідоцтв про народження; актом обстеження умов проживання від 19 травня 2026 року; характеристикою на ОСОБА_1 , виданою за місцем проживання; заявою ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.
Так, відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.
Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст. 150 СК України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 658489 від 20 травня 2026 року, 17 травня 2026 року близько 21 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 будучи матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухилялася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей, що виразилося у перебуванні її у стані алкогольного сп`яніння, нецензурному висловлюванні у присутності дітей, а також вчинила спробу суїциду шляхом перерізання зап`ясть, за що їй інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
Разом із тим у протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, конкретних обставин, які б вказували на ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо своїх трьох дітей та не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, вона ухиляється.
В матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, що свідчили б про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, а наведена у протоколі подія сама по собі у розумінні ст. 184 КУпАП не може бути кваліфікована як таке ухилення. 
Місцевим судом не взято до уваги й те, що ухилення батьками від виконання обов`язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер, а на підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено лише пояснення чоловіка апелянти – ОСОБА_6 .
У письмових поясненнях ОСОБА_6 вказав, що 17 травня 2026 року він з дружиною та дітьми відпочивали на природі і там дружина вживала спиртні напої, а після повернення додому у дружини різко змінився настрій і між ними виник словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_1 брала до рук ніж та погрожувала нанести собі тілесні ушкодження. Після цього дружина зробила спробу суїциду (а.с. 4).
Апеляційний суд вважає, що пояснення чоловіка ОСОБА_1 жодним чином не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Актом обстеження умов проживання від 19 травня 2026 року за місцем проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та їх трьох дітей за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що житло складається з 3-х кімнат: коридор, кухня та кімната для відпочинку. Сім`я проживає в орендованому будинку. Опалення пічне, дрова є у достатній кількості, питну воду беруть з криниці. В будинку є всі необхідні для проживання умови. В кімнаті є диван, ліжко, шафа для одягу. Продуктів харчування є в достатній кількості. Діти забезпечені всіма необхідними речами, є іграшки для розвитку та дитяча література. Діти забезпечені сезонним одягом та взуттям. Разом відпочивають, мати доглядає за дітьми, а батько працює на підприємстві (а.с. 10).
Відповідно до характеристики від 23 травня 2026 року старости Людинського старостин ського округу Валентини Хомич, ОСОБА_1 , 1997 року народження на даний час проживає в с.Людинь Сарненського району Рівненської області. На даний час ніде не працює, перебуває по догляду за дитиною до трьох років. Заміжня, має трьох неповнолітніх дітей. У громадських місцях поводить себе добре, скарг на неї в сільську раду не надходило (а.с. 12).
Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , будучи матір`ю трьох неповнолітніх дітей, неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, до матеріалів справи не долучено.
Крім того апеляційний суд зазначає, що відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає виключно за умови встановлення ухилення або бездіяльності батьків, які перебувають у прямому причинному зв`язку з негативними наслідками для дитини. Проте в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що діти ОСОБА_1 забезпечені всім необхідним, а вона за місцем проживання характеризується позитивно. Ці обставини свідчать про її позитивний соціальний статус та відсутність попередньої негативної поведінки.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 повідомила, що тривалий час зазнавала систематичного фізичного та психологічного насильства від чоловіка, що й призвело до спроби суїциду. На даний час подала до суду позов про розлучення з чоловіком.
Наведені ОСОБА_1 твердження щодо фізичного насильства з боку чоловіка підтверджуються долученим до скарги витягом з ЄРДР, згідно з яким ОСОБА_1 повідомила, що її чоловік ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження і йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Наявність у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень підтверджується й медичними документами, які долучено до апеляційної скарги, зокрема: випискою з карти амбулаторного хворого від 02 червня 2026 року (а.с. 25); висновком експерта № 112 (а.с. 27-43).
Відтак, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів (пояснення свідків, відеодокази), які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
З урахуванням вищенаведеного, оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи, а відтак дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи «поза розумним сумнівом» не свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення. 
Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович