ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"25" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/538/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Фатєєвій Г.В. розглянувши справу №916/538/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” (09100, Київська область, м. Біла Церква (з), вул. Надрічна, буд. 2, код ЄДРПОУ 44210598) 
до відповідача: Державного підприємства “ЩЕРБАНКА” (67462, Одеська обл., Роздільнянський р-н, село Щербанка, код ЄДРПОУ 00449131) 
за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Фонд державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/9, код ЄДРПОУ 00032945).
про стягнення 3 496 956,38грн. 

за участю представників:
від позивача: Чаукіна Л.В. довіреність
від відповідача: не з`явився; 
від третьої особи: не з`явився; 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” звернулось до Господарського суду Одеської області до Державного підприємства “ЩЕРБАНКА” про стягнення 3 496 956,38грн. 
Ухвалою від 23.02.2026р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” було залишено без руху.
02.03.2026р. до господарського суду надійшла заява (вх. №7199/26) від Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” про усунення недоліків позовної заяви. Крім того, відповідною ухвалою суду до участі у справі, в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, було залучено Фонд державного майна України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.03.2026р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/538/26 за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.05.2026р. підготовче провадження було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні. 
Третя особа в судові засідання не з`являлась. Про дату, час та місце проведення засідання суду була належним чином повідомлена, шляхом скерування ухвал суду в систему “Електронний суд”, які доставлені в електронний кабінет останньої, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".
Відповідач в судові засідання не з`являвся. Про дату, час та місце проведення засідання суду був належним чином повідомлений, шляхом скерування ухвал суду в систему “Електронний суд”, які доставлені в електронний кабінет останнього, що підтверджується довідками про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду". 
Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористались, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Судом, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. 
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.
Як вказує позивач, 01.06.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАЙФ БЦ» (Орендодавець) та Державного підприємства “Дослідне господарство імені О.В. Суворова Інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України” (нова назва - Державне підприємство “ЩЕРБАНКА”) (Орендар) було укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №01/06/24-2, за умовами якого Орендодавець зобов`язалося передати у зворотне, строкове, платне користування сільськогосподарську техніку (об`єкт оренди), яке Орендар, приймає на визначених в цьому договорі умовах для здійснення господарської діяльності (п.1.1 договору). 
Відповідно до п.1.2 договору, управління (керування) технікою, що передається у користування Орендареві за цим договором, її технічне обслуговування в процесі експлуатації за цільовим призначенням проводилось екіпажем Орендодавця, при цьому екіпаж не припиняє трудових відносин з Орендодавцем та не вступав у трудові відносини з Орендарем.
Пунктом 1.3. договору передбачено, що Орендар свідчить що об`єкт оренди, трактори, належать йому на праві власності, не є предметом судового спору, в податковій заставі не перебуває, права третіх осіб на майно відсутні.
Приймання передачі майна здійснюється уповноваженими представниками сторін за актом-приймання передачі та засвідчується їх підписом (п.2.1 договору). Орендодавець зобов`язаний передати майно в оренду Орендарю у строк до 15 червня 2024р. (п.2.3 договору). 
Згідно п.3.1 договору, строк оренди встановлюється з моменту приймання-передачі майна за актом та діє до 31.12.2024р. 
Відповідно до п.п. 4.1., 4.2 договору, орендна плата за договором становить загальну вартість наданих послуг оренди та розраховується у актах використання об`єкта оренди до цього договору, які з моменту підписання є невід`ємною його частиною. Орендна за користування технікою здійснюється Орендарем на поточний рахунок Орендодавця у розмірі зазначеному в актах використання об`єкта оренди. Орендна плата сплачується у національній валюті України – гривні, впродовж 15-ти (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання актів наданих послуг. Отримання від Орендодавця відповідного рахунку (рахунку-фактури, інвойсу, іншого документу до сплати) є обов`язковою передумовою здійснення орендної плати за договором.
Орендодавець зобов`язується, зокрема, надати майно в оренду в справному технічному стані у становлений строк та місці (п.5.1 договору). Орендар зобов`язаний, зокрема, вносити плату за користування майном на умовах та в строки, передбачені даним договором (п.6.1 договору).
Пунктом 7.1 договору передбачено, що після закінчення строку оренди, Орендар зобов`язаний повернути Орендодавцю майно, що орендується, протягом трьох робочих днів з моменту закінчення стоку оренди за актом передачі- приймання. 
Відповідно до п.8.3. договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу.
Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.9.2 договору). 
Список транспортних засобів, які належать ТОВ «АГРОЛАЙФ БЦ» на праві власності, та водії зазначені в специфікації, яка є додатком №1 до договору №01/06/24-2 від 01 червня 2024 року, а саме: комбайн марки CAT LEXION 585, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайнер ОСОБА_1 , комбайн марки CAT LEXION 580, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комбайнер Михайло Поляков, комбайн марки CAT LEXION 480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , комбайнер Іван Чалий.
Позивач вказує, що 14.06.2024р. в селі Щербанка, Роздільнянського району Одеської області, уповноваженими представниками позивача та відповідача підписано акт приймання передачі сільськогосподарської техніки до договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) від 01.06.2024р. №01/06/24-2. За даним актом позивач передав, а відповідач прийняв: комбайн марки CAT LEXION 585, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайнер ОСОБА_1 ; комбайн марки CAT LEXION 580, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комбайнер ОСОБА_2 ; комбайн марки CAT LEXION 480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , комбайнер Іван Чалий.
За посиланнями позивача, на виконання п.4.2 договору 14.06.2024р. ним було виставлено Відповідачу рахунок на оплату № 28 згідно Договору оренди с/г техніки з екіпажем №01/06/24-2 від 01.06.2024 за оренду сільськогосподарської техніки з екіпажем в кількості 289 годин за ціною без ПДВ: 8 360грн, на загальну суму 2 899 248 грн, у т.ч ПДВ: 483 208грн 
05.07.2024 року сторонами складений та підписаний акт надання послуг №27, за яким ТОВ «АГРОЛАЙФ БЦ» надано послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем в кількості 168 годин за ціною без ПДВ: 8 360 грн, на суму 1 685 376грн, у т.ч ПДВ 280 896грн.
06.07.2024 року сторонами також складено та підписано акт надання послуг №28, за яким ТОВ «АГРОЛАЙФ БЦ» надано послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем в кількості 121 годин за ціною без ПДВ: 8 360грн., на суму 1 213 872грн, у т.ч ПДВ 202 312грн.
Позивач зазначає, що 06.07.2024р. в селі Щербанка, Роздільнянського району Одеської області, уповноваженими представниками позивача тв відповідача підписано акт приймання передачі сільськогосподарської техніки (повернення) до договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) від 01.06.2024р. №01/06/24-2. За даним актом відповідач передав, а позивач прийняв: комбайн марки CAT LEXION 585, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайнер ОСОБА_1 ; комбайн марки CAT LEXION 580, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комбайнер ОСОБА_2 ; комбайн марки CAT LEXION 480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , комбайнер Іван Чалий.
За посиланнями позивача, на його адресу від відповідача будь-які зауваження щодо неналежного виконання позивачем умов Договору не надходили. 
Поряд з цим, як вказує позивача, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг належним чином та в повному обсязі не виконав, вартість наданих послуг сплатив частково в сумі 1 100 000грн., що мало наслідком виникнення у нього заборгованості в сумі 1 799 248грн. 
Позивач зазначає, що ним на адресу відповідача 10.01.2025р. цінним листом з описом було направлено претензію за вих.№ 10/01 від 10.01.2025, щодо оплати боргу згідно договору оренди сільськогосподарської техніки №01/06/24-2 від 01.06.2024 з проханням протягом 7-ми днів з моменту отримання даного листа погасити існуючу заборгованість. Проте відповідна претензія була залишена відповідачем буз відповіді та задоволення. 
Крім того в зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо своєчасного вартості наданих послуг, позивачем відповідно до умов договору та ст. 625 ЦК України було нараховано пеню в сумі 1 143 907,42грн., 3% в розмірі 117 631,66грн. та інфляційні витрати в сумі 436 169,30грн.
Отже позиваючись на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як становлено судом, між 01.06.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАЙФ БЦ» (Орендодавець) та Державного підприємства “Дослідне господарство імені О.В. Суворова Інституту сільського господарства Причорномор`я Національної академії аграрних наук України” (нова назва - Державне підприємство “ЩЕРБАНКА”) (Орендар) було укладено договір оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №01/06/24-2, за умовами якого Орендодавець зобов`язалося передати у зворотне, строкове, платне користування сільськогосподарську техніку (об`єкт оренди), яке Орендар, приймає на визначених в цьому договорі умовах для здійснення господарської діяльності (п.1.1 договору). 
Матеріали справи містять Специфікацію від 01.06.2024р., яка є Додатком №1 до вказаного Договору, за якою погоджено сторонами список транспортних засобів та водіїв , яка передається за договором: комбайн марки CAT LEXION 585, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайнер ОСОБА_1 , комбайн марки CAT LEXION 580, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комбайнер ОСОБА_2 , комбайн марки CAT LEXION 480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , комбайнер Іван Чалий.
Згідно з ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п.п. 4.1., 4.2 договору, орендна плата за договором становить загальну вартість наданих послуг оренди та розраховується у актах використання об`єкта оренди до цього договору, які з моменту підписання є невід`ємною його частиною. Орендна за користування технікою здійснюється Орендарем на поточний рахунок Орендодавця у розмірі зазначеному в актах використання об`єкта оренди. Орендна плата сплачується у національній валюті України – гривні, впродовж 15-ти (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання актів наданих послуг. Отримання від Орендодавця відповідного рахунку (рахунку-фактури, інвойсу, іншого документу до сплати) є обов`язковою передумовою здійснення орендної плати за договором.
Як встановлено судом, 14.06.2024р. між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання передачі сільськогосподарської техніки до договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) від 01.06.2024р. №01/06/24-2. За даним актом позивач передав, а відповідач прийняв: комбайн марки CAT LEXION 585, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайнер ОСОБА_1 ; комбайн марки CAT LEXION 580, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комбайнер ОСОБА_2 ; комбайн марки CAT LEXION 480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , комбайнер Іван Чалий.
На виконання п.4.2 договору 14.06.2024р. позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату № 28 згідно Договору оренди с/г техніки з екіпажем №01/06/24-2 від 01.06.2024 за оренду сільськогосподарської техніки з екіпажем в кількості 289 годин за ціною без ПДВ: 8 360грн, на загальну суму 2 899 248 грн, у т.ч ПДВ: 483 208грн 
05.07.2024 року сторонами складений та підписаний акт надання послуг №27, за яким ТОВ «АГРОЛАЙФ БЦ» надано послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем в кількості 168 годин за ціною без ПДВ: 8 360 грн, на суму 1 685 376грн, у т.ч ПДВ 280 896грн. 06.07.2024 року сторонами також складено та підписано акт надання послуг №28, за яким ТОВ «АГРОЛАЙФ БЦ» надано послуги з оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем в кількості 121 годин за ціною без ПДВ: 8 360грн., на суму 1 213 872грн, у т.ч ПДВ 202 312грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи 06.07.2024р. між позивачем та відповідачем підписано акт приймання передачі сільськогосподарської техніки (повернення) до договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) від 01.06.2024р. №01/06/24-2. За даним актом відповідач передав, а позивач прийняв: комбайн марки CAT LEXION 585, реєстраційний номер НОМЕР_1 , комбайнер ОСОБА_1 ; комбайн марки CAT LEXION 580, реєстраційний номер НОМЕР_2 , комбайнер ОСОБА_2 , комбайн марки CAT LEXION 480, реєстраційний номер НОМЕР_3 , комбайнер Іван Чалий.
Отже, за наявними в матеріалах справи доказами, судом з`ясовано, що позивачем на користь відповідача були надані послуги у загальному розмірі 2 899 248грн., що підтверджується Актом наданих послуг № 27 від 05.07.2024р. та Актом наданих послуг №28 від 06.07.2024р., та такі встановлені судом обставини не спростовано з боку відповідача.
Судом встановлено, що відповідачем на користь позивача було здійснено оплати на суму 1 100 000 грн., з урахуваннями чого у останнього виникла заборгованість в сумі 1 799 248грн. 
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами за час розгляду справи, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 1 799 248грн. грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.
У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем №01/06/24-2 від 01.06.2024р. що зумовило нарахування останнім пеню в сумі в сумі 1 143 907,42грн., 3% в розмірі 117 631,66грн. та інфляційні витрати в сумі 436 169,30грн.
Згідно зі ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Водночас Господарський кодекс України втратив чинність з 28.08.2025, у зв`язку з введенням в дію Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" №4196-IX від 09.01.2025.
Таким чином, суд констатує, що в період нарахування пені з 29.07.2024р. по 27.08.2025р. діяла норма ч.6 ст.232 ГК України, а з 28.08.2025 по 09.02.2026р. відповідна норма ГК України втратила чинність. Водночас загальний період нарахування пені з 29.07.2024р. по 09.02.2026р. перевищує шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Визначаючись відносно застосування норми ч.6 ст.232 ГК України до спірних правовідносин сторін, суд виходить з того, що відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (такі висновки щодо застосування норм права викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №920/51/23).
З огляду на те, що дія нормативно-правового акту поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, що є однією з гарантій правової стабільності, враховуючи, що договір та відповідні цивільні права і обов`язки сторін (зокрема зобов`язання відповідача оплатити товар) виникли до втрати чинності Господарським кодексом України, до спірних правовідносин сторін із нарахування пені за порушення грошового зобов`язання слід застосовувати положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України (схожі висновки відносно дії нормативно-правових актів у часі викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.10.2025 у справі №920/51/23).
Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 виснувала про те, що якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений частиною шостою статті 232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором (див., для прикладу, постанову Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 910/6379/14 (провадження № 3-53гс15), в якій умовами договору сторонами було погоджено нарахування пені по день фактичної оплати боргу). У разі відсутності подібних умов у договорі (використання / зазначення в договорі лише формулювання про нарахування пені "за кожен день прострочення") нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснує, що застосування в тексті господарського договору формулювання "за кожен день прострочення" не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного частиною шостою статті 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує механізм її визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором. У кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч.6 ст.232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців. Якщо умовами укладеного договору сторони передбачили більш тривалий, ніж визначений ч.6 ст.232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій (зазначили про їх нарахування до дня фактичного виконання, протягом усього періоду існування заборгованості тощо), то їх нарахування не припиняється за період прострочення зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, а застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором.
Відповідно до п.8.3. договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення платежу.
Проаналізувавши зміст Договору суд встановив, що його положеннями не визначено більш тривалий, ніж визначений ч.6 ст.232 ГК України, строк нарахування штрафних санкцій.
Проте, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено що наданий розрахунок не відповідає вимогам законодавства як в частині періоду нарахування, в зв`язку з чим судом самостійно здійснено перерахунок пені. 
Так, здійснивши перерахунок пені за допомогою системи “Ліга Закон”, судом встановлено, що загальна сума пені яка підлягає задоволенню становить 431 984,59грн..
При цьому посилання позивача на п.9.2 договору в контексті постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі №911/952/22 суд оцінює критично, оскільки у відповідній постанові Верховний Суд зазив, що формулювання «до повного виконання зобов`язання» має визначатися умовами договору саме до нарахування штрафних санкцій. Тоді як п.9.2 договору визначає загальний строк його дії. 
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством. 
Стосовно інфляційних втрат, то відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.2018 року у справі № 910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.
Перевіривши надані позивачем розрахунки сум 3% річних та інфляційних витрат, суд встановив, що відповідні розрахунки здійснені належним чином та відповідають вимогам чинного законодавства, з урахуванням чого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 117 631,66грн. та інфляційні витрати в сумі 436 169,30грн. підлягають задоволенню.
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Салов проти України” від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Надточий проти України” від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, проте враховуючи перерахунок пені підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, 
УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” (09100, Київська область, м. Біла Церква (з), вул. Надрічна, буд. 2, код ЄДРПОУ 44210598) до Державного підприємства “ЩЕРБАНКА” (67462, Одеська обл., Роздільнянський р-н, село Щербанка, код ЄДРПОУ 00449131) - задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства “ЩЕРБАНКА” (67462, Одеська обл., Роздільнянський р-н, село Щербанка, код ЄДРПОУ 00449131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙФ БЦ” (09100, Київська область, м. Біла Церква (з), вул. Надрічна, буд. 2, код ЄДРПОУ 44210598) основний борг в розмірі 1 799 248 (один мільйон сімсот дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок вісім)грн., пеню в сумі 431 984 (чотириста тридцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири)грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 117 631 (сто сімнадцять тисяч шістсот тридцять одна) грн. 66коп., інфляційні витрати в розмірі 436 169 (чотириста тридцять шість тисяч сто шістдесят дев`ять)грн. 30коп. та судовий збір в розмірі 33 420 (тридцять три тисячі чотириста двадцять)грн. 40коп
3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено 04 червня 2026 р.

Суддя К.Ф. Погребна