ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 Справа № 914/3681/23(914/1390/26) 

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи: 
за позовом:	Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»	
до відповідача:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер»	
про:	стягнення 39900000 грн. 00 коп. заборгованості	
в межах справи: 	№ 914/3681/23	
про банкрутство:	Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»	

Суддя Цікало А. І.
За участю секретаря Андріюк В. М.

Представники:
Позивача:	Ткачук О. В. – арбітражний керуючий	
Відповідача:	не з`явився	

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина». Зазначена справа перебуває на стадії судової процедури розпорядження майном Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина». Повноваження розпорядника майна виконує арбітражний керуючий Ткачук Олександр Вікторович.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 р. у справі № 914/3681/23 виконання обов`язків виконавчого органу (Правління (Голови Правління (Генерального директора) та членів Правління) Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» покладено на розпорядника майна Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» арбітражного керуючого Ткачука О. В.

12.05.2026 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 1531 надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» про стягнення 39900000 грн. 00 коп. заборгованості.
Позов обґрунтовано тим, що на підставі Договору про відступлення права вимоги № МІ-15-06/НПК від 15.06.2021 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» (Первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (Новий кредитор), Публічне акціонерне товариство «Нафтопереробний комплекс–Галичина» набуло право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» у розмірі 39900000 грн. 00 коп., яке належало Товариству з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» (Новий кредитор). Отже, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» наявна заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» у розмірі 39900000 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 18.05.2026 р. задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» про відстрочення сплати судового збору; відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 914/3681/23(914/1390/26); постановлено справу № 914/3681/23(914/1390/26) розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в межах справи № 914/3681/23 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина»; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.06.2026 р.
29.05.2026 р. до суду за вх. № 15345/26 від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.
Вказана заява обґрунтована тим, що спірні правовідносини виникли ще у 2018 році, тоді як позов подано лише у 2026 році, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Також відповідач вказує, що сам позивач зазначив про відсутність у нього оригіналів документів, на які він посилається як на підставу позовних вимог, у зв`язку із вилученням правоохоронними органами. За таких обставин, відповідач заперечує проти покладення в основу судового рішення виключно копій документів без дослідження їх оригіналів. На думку відповідача, відсутність належних первинних документів додатково свідчить про недоведеність заявлених вимог та не дає можливості достовірно встановити момент виникнення зобов`язання, строк його виконання та інші істотні для правильного вирішення спору обставини.
01.06.2026 р. до суду за вх. № 15492/26 від позивача надійшло заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності.
Вказані заперечення обґрунтовано тим, що умови Договору про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р., укладеного між ТзОВ «Марфін-Інвест» та ТзОВ «Еліт супер» не містять визначеного строку (терміну) виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо сплати 48421560,00 грн. за відступлене право вимоги, а отже строк виконання такого зобов`язання визначається моментом пред`явлення вимоги. Оскільки вимога надіслана позивачем відповідачу 14.02.2024р., позов заявлено у межах загального трирічного строку позовної давності. Крім того, позивач зазначає, що перебіг позовної давності законодавчо був зупинений з 02.04.2020 р. по 03.09.2025 р. у зв`язку з карантином COVID-19 та воєнним станом в Україні. Також позивач стверджує, що відсутність у нього оригіналів первинних документів з об`єктивних причин (вилучення таких правоохоронними органами) не може ставити під сумнів існування заявленого права вимоги позивача та не пов`язана з питанням позовної давності.
Сторони були належно повідомлені про дату, час та місце цього засідання.
Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив суд відмовити в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності та задовольнити позов.
Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки представника не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне:
29.08.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1, відповідно до умов якого Первісний кредитор (ТзОВ «Марфін-Інвест») відступив, а Новий кредитор (ТзОВ «Еліт супер») набув право вимоги, належне Первісному кредитору у відповідності із Договором поставки нафтопродуктів № М1-0013 від 01.06.2018 р. (Основний договір), укладеного між Первісним кредитором та ТзОВ «Київнафта групп» (п. 1.1.). За цим Договором Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника (ТзОВ «Київнафта групп») належного виконання всіх зобов`язань за Основним договором, а саме право на часткове отримання грошових коштів у розмірі 48421560,00 грн. (п. 1.2.). За відступлення права вимоги Новий кредитор (ТзОВ «Еліт супер») зобов`язується сплатити Первісному кредитору (ТзОВ «Марфін-Інвест») 48421560,00 грн. (1.4.).
Відповідно до повідомлення від 29.08.2018 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Київнафта групп» про відступлення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» права вимоги грошового зобов`язання, що виникли на підставі Договору поставки № М1-0013 від 01.06.2018 р. у розмірі 48421560,00 грн.
15.06.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» (Первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги № МІ-15-06/НПК, відповідно до умов якого Первісний кредитор (ТзОВ «Марфін-Інвест») передав, а Новий кредитор (ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина») прийняв право вимоги виконання грошового зобов`язання до низки боржників, зокрема, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» у розмірі 39900000,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» (п. 1.1.). Право вимоги, зазначене у п. 1.1. Договору, переходить до Нового кредитора з моменту підписання цього Договору (п. 1.2.). За передане право вимоги, зазначену у п. 1.1. Договору, Новий кредитор (ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина») зобов`язується сплатити Первісному кредитору (ТзОВ «Марфін-Інвест») суму у розмірі 364577712,69 грн. (п. 2.1.).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» про відступлення на користь Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» права вимоги на отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» заборгованості на суму 39900000,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р., укладеним між ТзОВ «Марфін-Інвест» та ТзОВ «Еліт супер», що підтверджується повідомленням про відступлення права вимоги вих. № 15/06/21-ВП від 15.06.2021 р.
ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина» розрахувалось з ТзОВ «Марфін-Інвест» за відступлене право вимоги за Договором про відступлення права вимоги № МІ-15-06/НПК від 15.06.2021 р. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до Договору про залік зустрічних однорідних вимог від 16.06.2021 р., укладеного між ТзОВ «Марфін-Інвест» та ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина».
Отже, на підставі Договору про відступлення права вимоги № МІ-15-06/НПК від 15.06.2021 р., ПАТ «Нафтопереробний комплекс–Галичина» набуло право вимоги до ТзОВ «Еліт супер» у розмірі 39900000,00 грн., яке належало ТзОВ «Марфін-Інвест» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р., укладеним між ТзОВ «Марфін-Інвест» та ТзОВ «Еліт супер».
14.02.2024 р. позивач надіслав на адресу відповідача поштовим відправленням вимогу від 12.02.2024 р. вих. № 32/24-061 в якій просив в семиденний строк від дня пред`явлення даної вимоги перерахувати на рахунок позивача заборгованість у розмірі 39900000,00 грн. Вказане поштове відправлення повернуто позивачу з відміткою поштового відділення про причини повернення: «немає доступу».
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 39900000,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт супер», право вимоги на яку перейшло до позивача на підставі Договору про відступлення права вимоги № МІ-15-06/НПК від 15.06.2021 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» та Публічним акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс–Галичина».
В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості у розмірі 39900000,00 грн. за Договором про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р. на користь позивача чи на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест».
Щодо твердження відповідача про те, що відсутність у позивача оригіналів доказів свідчить про недоведеність позовних вимог, суд зауважує, що сам факт відсутності у позивача оригіналів доказів, копії котрих додано до позовної заяви, у зв`язку з вилученням таких правоохоронними органами, не свідчить про відсутність заявленого позивачем права вимоги про стягнення заборгованості з відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» про стягнення 39900000 грн. 00 коп. заборгованості обґрунтований та підлягає задоволенню.
Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Для спірних відносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.
Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 39900000,00 грн., яка виникла у відповідача на підставі Договору про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» та відповідачем, право вимоги на яку перейшло до позивача відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги № МІ-15-06/НПК від 15.06.2021 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Марфін-Інвест» та позивачем.
Відповідно до п. 1.4. Договору про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018 р., за відступлення права вимоги Новий кредитор (ТзОВ «Еліт супер») зобов`язується сплатити Первісному кредитору (ТзОВ «Марфін-Інвест») 48421560,00 грн. 
Умовами Договору про відступлення права вимоги № ВПВ2908-1 від 29.08.2018р. не визначено строку (терміну) виконання відповідачем грошового зобов`язання щодо сплати коштів за відступлене право вимоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
14.02.2024 р. позивач надіслав на адресу відповідача поштовим відправленням вимогу від 12.02.2024 р. вих. № 32/24-061 в якій просив в семиденний строк від дня пред`явлення даної вимоги перерахувати на рахунок позивача заборгованість у розмірі 39900000,00 грн.
Отже, відповідач зобов`язаний був оплатити заборгованість у семиденний строк від 14.02.2024 р., тобто до 21.02.2024 р.
Позов у даній справі подано позивачем до суду у травні 2026 року, тобто в межах загальної позовної давності тривалістю у три роки з моменту настання у відповідача обов`язку виконання грошового зобов`язання та виникнення у позивача права на позов.
За таких обставин, заяву відповідача про застосування строків позовної давності слід відхилити, оскільки на момент подання даного позову, строк позовної давності не сплив.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи
У даній справі суд вважає, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Щодо стягнення судового збору.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною першою статті 163 ГПК України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
Відповідно до підпункту 3) пункту 21 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) позовної заяви майнового характеру в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позовна заява Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» про стягнення 39900000 грн. 00 коп. заборгованості подана до суду в електронній формі.
Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір у розмірі 478800,00 грн. (39900000,00 грн.*1,5%*0,8).
Як зазначалось, ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.05.2026р. про відкриття провадження у даній справі задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позову та постановлено відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір за розгляд позовної заяви у цій справі у розмірі 478800,00 грн. слід стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» про стягнення 39900000 грн. 00 коп. заборгованості – задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» (вул.Троїцька, буд. 15/3, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 40878564) на користь Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс–Галичина» (вул. Бориславська, буд. 82, м. Дрогобич, Львівська область, 82100; ідентифікаційний код 00152388) 39900000 грн. 00 коп. заборгованості.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт супер» (вул.Троїцька, буд. 15/3, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 40878564) в дохід Державного бюджету України 478800 грн. 00 коп. судового збору.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 червня 2026 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.