Справа № 523/6347/26
Провадження №2-о/523/272/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" травня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі
головуючої судді - Середи І.В.,
за участю секретаря – Ячменьової Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Русских Світлана Борисівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,
УСТАНОВИВ:
26 березня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представниця – адвокат Бойко С.В., заінтересована особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., про встановлення факту належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючого документа – договору довічного утримання, посвідченого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 07 жовтня 1998 року за номером 1-4957, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована тим, що вона уклала з ОСОБА_2 договір довічного утримання, з метою забезпечення виконання якого було накладено заборону відчуження квартири, після смерті ОСОБА_2 заявниця не може зняти вказану заборону через розбіжності у написанні по батькові відчужувачки, так у договорі довічного утримання вона вказана як « ОСОБА_4 », тоді як у свідоцтві про смерть « ОСОБА_5 ». Вказані розбіжності на думку заявниці могли виникнути при перекладі по батькові з російської на українську мову. Встановлення факту належності померлій вказаного договору необхідно заявниці для зняття заборони із квартири, яку вона набула на підставі даного правочину.
31 березня 2026 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.
Представниця заявниці – адвокат Бойко С.В. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. 
Заінтересована особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Русских Світлана Борисівна звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи у її відсутності.
Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Факт, який просить встановити заявниця, потрібен їй для зняття заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 у зв`язку зі смертю відчужувачки.
У ході судового розгляду встановлено, що 07 жовтня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з одної кімнати житловою площею 18,8 кв. м, загальною площею 31,3 кв. м, корисною площею 30,3 кв.м.
ОСОБА_1 зобов`язалась довічно утримувати ОСОБА_3 , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зберігати в її безкоштовному користуванні цю квартиру.
Договір довічного утримання від 07 жовтня 1998 року посвідчений державним нотаріусом Восьмої одеської державною нотаріальної контори за реєстровим № 1-4957 та зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 27 серпня 2001 року в кн. 410 пр. стр. 166 р 296.
З метою забезпечення виконання договору довічного утримання від 07 жовтня 1998 року відповідно до діючого законодавства державний нотаріус Восьмої одеської державної нотаріальної контори наклав заборону відчуження на об`єкт нерухомості.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 959 від 20 листопада 2025 року, вчинений Пересипським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_2 заявниця звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу із заявою про зняття заборони відчуження квартири, яку вона набула на підставі договору довічного утримання від 07 жовтня 1998 року.
Листом № 12/02-32 від 30 січня 2026 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Русских С.В. роз`яснила, що у договорі довічного утримання відчужувачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 , тоді як у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Пересипським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 20 листопада 2025 року, зазначено, що померла ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про народження, складеного російською мовою ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася « ОСОБА_2 ».
26 жовтня 2021 року під час отримання паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області по батькові ОСОБА_6 було зазначено на українській мові – « ОСОБА_5 », російською – « ОСОБА_7 ».
При цьому, інші документи, видані на ім`я ОСОБА_2 , містили по батькові « ОСОБА_4 », зокрема картка фізичної особи – платника податків, довідка про зареєстрованих осіб, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 , заява про виплату пенсії.
Отже, вказані розбіжності свідчать про допущені помилки під час перекладу по батькові « ОСОБА_7 » з російської на українську мову.
З огляду на зазначені помилки заявниця має перешкоди у реалізації нею права власності на квартиру, яку вона набула на підставі договору довічного утримання у зв`язку зі смертю відчужувачки.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, із наданих доказів судом встановлено факт належності договору довічного утримання ОСОБА_2 , що має для заявниці юридичне значення.
Керуючись ст.ст.76-81, 258-259, 263, 265, 268, 273, 293, 315, 319, 353-355 ЦПК України
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Русских Світлана Борисівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.
Встановитифакт належностідоговору довічного утримання, посвідченого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 07 жовтня 1998 року за реєстровим № 1-4957, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.
Рішення складено 15 травня 2026 року.

Суддя