ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №314/5401/25      Головуючий в 1 інст.Кононенко І.О. Провадження №33/807/552/26      Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Мороз Л.О. на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості щодо РНОКПП відсутні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 

Згідно з постановою суду,  відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 507854, складеного 09 листопада 2025 року, 09 листопада 2025 року о 09-50 годині на 263 км траси М-18 Харків-Сімферополь водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога водій відмовився у встановленому законодавством порядку. 
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Мороз Л.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову суду, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження правомірності підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 .
Інспектор при складанні протоколу не ознайомив з обсягом прав, визначених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Крім того про точний час розгляду матеріалів адміністративного провадження не було повідомлено ОСОБА_2 , що перешкодило його явці під час розгляду справи та наданню доказів відсутності його вини.
Таким чином, ОСОБА_2 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, він не відмовлявся категорично від проходження у встановленому порядку огляду, а навпаки пройшов його невідкладно, коли зміг прибути до м.Запоріжжя, що підтверджується висновком, тому у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на вимогу поліцейського.

Заявлене захисником-адвокатом Мороз Л.О. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 у розгляді справи участі не брав, відомостей про отримання копії постанови останнім матеріали справи не містять, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання апеляційного суду захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвокат Мороз Л.О. (в режимі відеоконференції) з технічних причин на зв`язок не вийшла. ОСОБА_2 вказав про можливість розгляду справи апеляційним судом за відсутності його захисника, зазначив про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ними. 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі захисника-адвоката Мороз Л.О. 
Заслухавши аргументи ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №507854 від 09 листопада 2025 року, з якого убачається, що 09 листопада 2025 року о 09-50 годині траса М-18 Харків-Сімферополь 263 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога водій відмовився у встановленому законодавством порядку – у лікаря-нарколога водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;
- у картці обліку адміністративного правопорушення, відповідно до якої водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у лікаря-нарколога водій відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2025 року;
- у довідці про відсутність повторності у ОСОБА_2 за ст..130 КУпАП та отримання посвідчення водія НОМЕР_2 від 15 квітня 2022 року; 
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Кириченка М., згідно з яким, останній доповідає, що 09 листопада 2025 року під час несення служби о 09-50 годині на 263 км було зупинено транспортний засіб «Nissan X-Trail», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , який є військовослужбовцем певної військової частини, у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу. Від керування відсторонений. Про повторність попереджений. Складено протокол ЕПР1507854, посвідчення водія не вилучалось (додаток ДІЯ), тимчасовий дозвіл не видавався. Подію зафіксовано на БК 470497. 
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення  ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, у судове засідання, призначене на 08-40 годину 23 січня 2026 року, ОСОБА_2 не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
При апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі. 
За клопотанням сторони захисту під час апеляційного розгляду заслухано показання свідка   ОСОБА_3 , який зазначив про те, що ОСОБА_2 є його підлеглим. Ним було віддано наказ саме ОСОБА_2 щодо переміщення до певного населеного пункту, оскільки він є єдиним водієм. Того дня ОСОБА_2 зателефонував йому та сказав, що в автомобілі знайшли автомат. Він привіз документи на автомат. Вони повинні були їхати, однак працівником поліції було виявлено у ОСОБА_2 тремтіння пальців рук. Після виконання бойового завдання він повіз ОСОБА_2 до медичного закладу для проведення огляду. 
Додатково ОСОБА_4 зазначив, що якщо позбавити ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, то це вплине на боєздатність підрозділу. На запитання захисника, ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_2 жодного разу не притягувався до відповідальності, жодного завдання «не провалив». Вони продовжують служити разом. 
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляду справі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доводи апелянта про те, що у працівників поліції булі відсутні законні підстави для зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , об`єктивно нічим не підтверджені. При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на місце зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 і те, що в Україні діє правовий режим воєнного стану. В матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу оспорював законність такої зупинки. 
Більш того, відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Поліцейський, згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію", має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. 
Із долученого до матеріалів справи відеозапису убачається, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 працівники поліції діяли в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про правовий режим воєнного стану". Порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.
Доводи апелянта про те, що інспектор при складанні протоколу не ознайомив ОСОБА_2 з обсягом прав, визначених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Так, як убачається з протоколу серії ЕПР1 №507854 від 09 листопада 2025 року, ОСОБА_2 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується його підписом. 
Що стосується доводів захисника-адвоката Мороз Л.О., викладених в апеляційній скарзі, про те, що про точний час розгляду матеріалів адміністративного провадження не було повідомлено ОСОБА_2 , що перешкодило його явці під час розгляду справи та наданню доказів відсутності його вини, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, присутність осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.
Те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_2 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.
Більше того, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При апеляційному розгляді ОСОБА_2 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права в т.ч. право на захист, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_2 , не спростовано.
Перевіряючи доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_2 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, він не відмовлявся категорично від проходження у встановленому порядку огляду,  суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.
Пунктом 12 Розділу 2 вказаної вище Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу.
Зокрема, у ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується відомостями, зазначеними в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозаписом події.
Згідно з направленням від 09 листопада 2025 року, працівниками поліції в результаті огляду ОСОБА_2 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя. Огляд ОСОБА_2 за допомогою спеціального технічного приладу не проводився у зв`язку з виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння. В результатах огляду зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 . 
З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння, йому було повідомлено про те, які саме ознаки наркотичного сп`яніння в нього виявлено. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відмовився, після чого працівник поліції зазначив, що стосовно ОСОБА_2 буде складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та роз`яснив йому про те, що він буде відсторонений від керування транспортними засобами. 
Далі, відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_2 надає письмові пояснення в протоколі, відповідно до яких він відмовився від огляду у зв`язку з виконанням бойового завдання за наказом командира батареї та у його присутності. 
Доводи сторони захисту про те, що в цій ситуації ОСОБА_2 виконував розпорядження свого командира і це розпорядження окрім нього ніхто не міг виконати, об`єктивно нічим не підтверджуються. 
До показань свідка ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції ставиться критично, і вважає, що цими показаннями факт вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому правопорушення не підтверджується. 
Отже, твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що на відеозаписі працівниками поліції не зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, не є переконливими. 
За наведених обставин, інспектором поліції у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за порушення вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, згідно з положеннями п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В цьому випадку ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Те, що  ОСОБА_2 в подальшому самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено, згідно з висновком лікаря №8149 від 09 листопада 2025 року, який складений 09 листопада 2025 року, не свідчить про відсутність в діях  ОСОБА_2  складу інкримінованого йому правопорушення.
Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Викладених вимог щодо порядку проходження огляду  ОСОБА_2 не дотримано, оскільки огляд проводився не у присутності поліцейського.
В свою чергу, згідно з положеннями вищевказаної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Більш того, стосовно  ОСОБА_2 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що, як зазначалось вище, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення - а саме у відмові, як водія, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за №1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання відомостей з цього протоколу недопустимими доказами, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції  ОСОБА_2 також не звертався.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина ОСОБА_2 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою. Суд надав змістовні та обґрунтовані відповіді на всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Мороз Л.О. строк на апеляційне оскарження постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника адвоката Мороз Л.О. залишити без задоволення. 
Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 січня 2026 року щодо  ОСОБА_2  за ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 314/5401/25