ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/8554/25
Провадження № 2/362/1365/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
14 травня 2026 року 
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Мартинцової І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 501165133 від 20.07.2019 року в сумі 86617,57 грн. та судові витрати зі сплати судового збору. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.07.2019 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501165133. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 86617,57 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача всю вищевказану заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору.
Процесуальні дії суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2025 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Судом було вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано копію позову з додатками.
Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.
Представник позивача в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи.
З реєстру територіальної громади станом на 31.10.2025 року встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 12.02.1991 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Верховний суд в постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. 
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, останній своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи тане надіслав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Фактичні обставини справи:
З досліджених матеріалів справи судом достовірно встановлено, що 20.07.2019 року між ОСОБА_1 як позичальником, та АТ «Альфа- Банк», як позикодавцем, шляхом підписання оферти відповідачем та акцепту позивачем було укладено угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501165133, яка є невід`ємною часиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (надалі - Кредитний договір).
Вказаним Кредитним договором сторонами визначено та погоджено наступні умови, зокрема: тип кредиту – кредит готівкою; сума кредиту – 78958,00 грн., строк кредиту - 48 міс.; процентна ставка – 33,00 % - фіксована; дата повернення кредиту – 22.07.2023 року; кредит надається для: власних потреб в розмірі 26591,96 грн. та для повернення заборгованості за кредитним договором № 501124660 від 21.03.2019 року в розмірі 52364,04 грн.
Умови кредитування було погоджено сторонами також в Паспорті споживчого кредиту.
Того ж дня між сторонами по справі було підписано Графік платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 501165133 від 20.07.2019 року).
Факт отримання кредитних коштів відповідачем в сумі 78956, 00 грн. підтверджується меморіальним ордером № 2004977 від 22.07.2019 року (призначення платежу: надання кредиту за кредитним договором № 501165133 від 20.07.2019 року, отримувач : ОСОБА_1 ).
Разом з тим, з розрахунку станом на 01.07.2025 року встановлено, заборгованість відповідача за кредитним договором № 501165133 від 20.07.2019 року становить 86617,57 грн., з яких 26892,99 грн. – прострочене тіло кредиту, 2893,74 грн. – відсотки та 30792, 84 грн. – комісія.
11.04.2025 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про усунення порушень, однак остання залишилась без виконання. 
Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ч. 1ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як вже встановлено під час розгляду справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 78956, 00 грн. підтверджується меморіальним ордером № 2004977 від 22.07.2019 року.
Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, з огляду на що в нього утворилася заборгованість.
Крім того, судом встановлено, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним Договором № 501165133 від 20.07.2019 року, що є порушенням законних прав та інтересів Акціонерного товариства «СЕНС БАНК».
Заперечень та/або відзиву на позовну заяву відповідачем надано не було, так як не надано доказів, які спростовують наявність заборгованості відповідача перед позивачем та підтверджують належне виконання зобов`язань за кредитним договором.
У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів (тіла кредиту) а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 26892,99 грн. підлягають задоволенню.
При цьому, судом встановлено, що позивачем було нараховано відповідачу суму заборгованості за відсотками в сумі 28931,74 грн. за період з 20.07.2019 року по 22.12.2023 року.
В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.
Відповідно до умов кредитного Договору № 501165133 від 20.07.2019 року кредит надається строком на 48 місяці, тобто до 22.07.2023 року.
Інших додаткових угод щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містять. Враховуючи вищевказану правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому з 23.07.2023 позивач не мав правових підстав нараховувати передбачені договором проценти.
В зв`язку з цим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки лише за 48 місяців користування кредитом, які з розрахунку суду складають 25242,72 грн. (28931,74 грн. - 3689,02 грн. = 25242,72 грн.).
В іншій частині позовних вимог про стягнення відсотків суд підстав для задоволення позову не вбачає.
Щодо вимог позивача про стягнення нарахованої комісії в сумі 30792,84 грн. суд звертає увагу на наступне.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено у наступній редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набранням чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до пункту 1 Угоди, встановлено сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 1,50 % від суми кредиту.
Згідно з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг деталізовано, що комісія нараховується за розрахунково-касове обслуговування. При цьому загальний розмір плати за обслуговування кредиту визначений позивачем в розрахунку розмірі 63954,36 грн. Зміст наведених пунктів договору свідчить про те, що банком, як кредитором, не конкретизований зміст та перелік послуг, за надання яких встановлюється можливість нарахування комісії.
Крім того, банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення кредитного договору № 501165133 від 20.07.2019 року.
Суд наголошує, що умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Ураховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення п. 1 угоди про надання кредиту щодо встановлення плати за обслуговування кредиту (за розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 1,50 % від суми кредиту щомісяця у кредитному договорі, укладеному між відповідачем та АТ «Сенс-Банк» є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23.
Отже, наведений позивачем розрахунок заборгованості включає нарахування та списання банком сум, які не обумовлені умовами договору.
За таких обставин суд вважає, що оскільки, згідно з наданими розрахунком заборгованості, у рахунок погашення боргу за нікчемною умовою кредитного договору (сплата комісій) відповідач сплатила 33161,52 грн., тому на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, виходячи з такого розрахунку: 26892,99 грн. (заборгованість за тілом) + 25242,72 грн. (заборгованість за відсотками) - 33161,52 грн. (сплачена комісія) = 18974,19 грн.
Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 530,64 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за договором № 501165133 від 20.07.2019 року в сумі 18974 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн 19 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 530 (п`ятсот тридцять) грн 64 коп. 
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк»: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Мартинцова І.О.