Провадження № 2/470/235/26
Справа № 468/155/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 травня 2026 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Лусти С.А.,
за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Березнегувате в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2026 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Баштанського районного суду Миколаївської області, у відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, надійшла позовна заява АТ "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В позові зазначено, що між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та відповідачкою 14 липня 2018 року було укладено кредитний договір №1001077968601 та видано відповідачці кредит, в розмірі 18900,00 грн. Зобов`язання по сплаті кредиту відповідачка належним чином не виконала, в зв`язку з чим станом на 24 листопада 2025 року виникла заборгованість, в сумі 33491,27 грн., яку позивач просив стягнути з неї на свою користь та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явися, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про що у справі маються відповідні докази, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла (а.с.79-80).
Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України.
Оскільки представник позивача та відповідачка в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд дійшов наступного.
14 липня 2018 року відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив, що дає свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах, а саме з наданням кредиту на: загальні споживчі цілі, сплату разової комісії банку (а.с.22-33).
Відповідно до заяви №1001077968601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14 липня 2018 року та підписаного відповідачкою паспорту споживчого кредиту банк надає позичальнику суму кредиту, яка становить 18900,00 грн., з яких 15000,00 грн. на загальні споживчі цілі, 3600,00 грн. на оплату договору страхування та 300,00 грн. для сплати разової комісії, зі строком кредиту 24 місяці, розміром щомісячної комісії за обслуговування кредиту 3,35% від суми кредиту та розміром процентної ставки 12,0% річних від суми кредиту (а.с.16-17).
Позивач виконав зобов`язання за вказаним кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти, що підтверджується копією платіжної інструкції від 14 липня 2018 року, однак остання не в повному обсязі виконала зобов`язання за договором, не сплатила у встановлений строк розмір щомісячного платежу та відсотки за користування кредитом, в зв`язку з чим, станом на 24 листопада 2025 року, їй нараховано заборгованість, в розмірі 33491,27 грн., з яких 12911,07 грн. заборгованість за кредитом, 9183,63 грн. заборгованість за відсотками та 11396,57 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту (а.с.39-43).
21 листопада 2025 року відповідачці позивачем направлено письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, однак дана вимога залишена відповідачкою без задоволення (а.с.34-38).
Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору.
Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору, не в повному обсязі повернула отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 12911,07 грн. є обгрунтованими.
Стосовно стягнення з відповідачки процентів за кредитним договором від 14 липня 2018 року, то частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (відносини за договором позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
З цього слідує, що відсотки за кредитом виплачуються лише в межах дії договору кредиту. Аналогічний висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12.
За умовами вказаного договору відповідачка зобов`язалася сплачувати позивачу 12,0 % річних від суми кредиту протягом 24 місяців, а тому її заборгованість за відсотками в період з 14 липня 2018 року до 14 липня 2020 року, за даними розрахунку позивача, повинна складати 1254,39 грн. (а.с.40-41).
Вимог про стягнення з відповідачки відсотків за ч.2 ст.625 ЦК України позивач не заявляв. 
Стосовно стягнення з відповідачки заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості, в розмірі 11396,57 грн. то згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Укладеним між сторонами кредитним договором встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який є частиною заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування від 14 липня 2018 року.
Враховуючи наведене, оскільки відповідачці ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору, укладеного 14 липня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частина 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За такого вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією по обслуговуванню кредитної заборгованості, в розмірі 11396,57 грн. є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. 
Крім того, за даними розрахунку заборгованості позивача, відповідачкою в період з 14 серпня 2018 року до 14 січня 2019 року на погашення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту було сплачено на користь позивача 3798,9 грн., а тому вони підлягають відрахуваню із загальної заборгованості відповідачки за кредитом та станом на 24 листопада 2025 року, заборгованість відповідачки, яка підлягає стягненню на користь позивача за кредитним договором від 14 липня 2018 року, складає 10366,56 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню (12911,07 грн. заборгованість за тілом кредиту + 1254,39 грн. заборгованість за відсотками – 3798,9 грн. сплаченої комісії).
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 824,09 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", код ЄДРПОУ 14282829, заборгованість за кредитним договором №1001077968601 від 14 липня 2018 року, станом на 24 листопада 2025 року, в розмірі 10366,56 (десять тисяч триста шістдесят шість грн. 56 коп.) грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
Стягнути з  ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", код ЄДРПОУ 14282829, витрати по сплаті судового збору, в розмірі 824,09 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Березнегуватським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:
Позивач: акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", код ЄДРПОУ 14282829, місце знаходження: вул. Андріївська, 4 м. Київ, 04070.
Відповідачка:  ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 20 травня 2026 року.

Суддя   С.  А.  Луста