ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
02 червня 2026 року 	Справа № 280/2156/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач ), в якому позивач просить суд:
визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене листом №6856-3386/ш-02/8-0800/26 від 22.02.2026 про відмову зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 як роботу в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі:
- з 08.08.1983 по 16.12.1983 в Усть-Куломській районній лікарні Комі АРСР;
- з 06.04.1984 по 01.08.1984 в Усть-Куломському хлібозаводі Комі АРСР;
- з 06.08.1984 по 09.11.1988 в Усть-Куломській районній лікарні Комі АРСР;
а також зарахувати до страхового стажу період навчання та роботи у Республіці Польща:
- з 03.10.2022 по 27.10.2022 – навчання на доглядальницю за людьми похилого віку;
- з 02.01.2023 по 31.08.2023 – робота опікуно-відпочинкова;
Та три типових договорів про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: - від 26.09.2025; - від 14.11.2025; - від 01.01.2026;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , як роботу в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі:
- з 08.08.1983 по 16.12.1983 в Усть-Куломській районній лікарні Комі АРСР;
- з 06.04.1984 по 01.08.1984 в Усть-Куломському хлібозаводі Комі АРСР;
- з 06.08.1984 по 09.11.1988 в Усть-Куломській районній лікарні Комі АРСР;
а також зарахувати до страхового стажу період навчання та роботи у Республіці Польща:
- з 03.10.2022 по 27.10.2022 – навчання на доглядальницю за людьми похилого віку;
- з 02.01.2023 по 31.08.2023 – робота опікуно-відпочинкова;
Та три типових договорів про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: - від 26.09.2025; - від 14.11.2025; - від 01.01.2026.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.01.2026 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 22.02.2026 позивач отримав листа від відповідача, в якому зазначено, що позивачу недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою судді від 18.03.2026 позовну заяву залишено без руху.
Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді від 01.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін та проведення судового засідання.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав на те, що позивач звернулася із заявою про зарахування страхового стажу від 23.01.2026. Даний тип заяви не передбачений Порядком №22-1, а надане позивачем звернення не відповідає Порядку №22-1 та не містить всіх необхідних документів. Зазначає, що позивачем не було дотримано належний порядок звернення за підтвердженням такого стажу і не додано необхідні документи. А саме, для зарахування стажу, набутого на території Польща (для визначення права) необхідно звернутися особисто до будь-якого сервісного центру для заповнення формуляру-зв`язку з підтвердними документами. Якщо заявник проживає на території Республіки Польща, наявна можливість звернутися щодо питання пенсійного забезпечення до ZUS у місті Жешуві - відділ реалізації міжнародних угод (алея Юзефі Пілсудського 12, 35-075 Жешув / аl.Pitsudskiego 12, 35-075 Rzeszow). У зв`язку з цим, відповідач позбавлений можливості розгляду наданих позивачем документів на належність підтвердження стажу та відповідність вимогам законодавства. позивач посилається на типові договори про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 26.09.2025, від 14.11.2025, від 01.01.2026. Таким чином, для оновлення даних та зарахування періодів до страхового стажу, позивачу необхідно звернутися із заявою про призначення пенсії відповідно до Порядку №22-1 та долучити до заяви відповідні типові договори, на підставі яких здійснювалася добровільна сплата страхових внесків. Також, до звернення позивачем було долучено лише договір від 14.11.2025. Згідно з листом від 18.12.2025 26905-28168/Ш-02/8-0800/25, на теперішній час в Пенсійному фонді України наявна інформація щодо типового договору про добровільну сплату страхових внесків від 14.11.2025, укладеного з Головним управлінням ДПС в Запорізькій області. Також наявна інформація щодо поданої через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України заяви від 26.09.2025 про приєднання до типового договору про добровільну сплату страхових внесків. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою суду від 29.04.2026 заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про закриття провадження в частині позовних вимог, – задоволено. Закрито провадження в адміністративній справі №280/2156/26 в частині позовних вимог, щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , як роботу у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі: з 08.08.1983 по 16.12.1983 в Усть - Куломській районній лікарні Комі АРСР; з 06.04.1984 по 01.08.1984 в Усть-Куломському хлібозаводі Комі АРСР; з 06.08.1984 по 09.11.1988 в Усть-Куломській районній лікарні Комі АРСР, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 20.05.2026 заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 29.04.2026 по справі №280/2156/26, – залишено без руху.
Ухвалою суду від 02.06.2026 заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 29.04.2026 по справі №280/2156/26, – повернуто заявнику.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 23.01.2026 звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про зарахування страхового стажу.
Відповідач листом від 22.02.2026 повідомив, що після звернення позивача із відповідною заявою про призначення пенсії можливо буде визначити право позивача на призначення пенсії. Додатково відповідач повідомив, що для зарахування стажу, набутого на території Польща (для визначення права) необхідно звернутися особисто до будь-якого сервісного центру для заповнення формуляру-зв`язку з підтверджуючими документами.
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене листом №6856-3386/ш-02/8-0800/26 від 22.02.2026 протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. 
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Призначення, виплата та перерахунок пенсій регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV (у редакції Закону України №3108-IV від 17.11.2005 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 7 Закону №1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.
Згідно з частинами 1, 3 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.
За визначення, наведеним у частині 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
З матеріалів справи судом встановлено, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання та роботи у Республіці Польща: - з 03.10.2022 по 27.10.2022 – навчання на доглядальницю за людьми похилого віку; - з 02.01.2023 по 31.08.2023 – робота опікуно-відпочинкова.
Відповідно до довідки про закінчення курсу № 040/10/2022 позивач проходив навчання з 03.10.2022 по 27.10.2022. Позивач закінчив курс «Доглядальниця за людьми похилого віку».
Відповідно до свідоцтва про участь у Центрі соціальної інтеграції «Друга шанса» у Клобуці позивач протягом періоду з 02.01.2023 по 31.08.2023 реалізовувала заплановані заходи в рамках Індивідуальної соціальної програми зайнятості (ІСПЗ).
Так, з 01.01.2014 набула чинності Угода між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012 (далі - Угода), ратифікована Законом №458-VII від 05.09.2013.
Положення зазначеної Угоди базуються на "пропорційному принципі", за яким право на пенсію буде визначатися, виходячи із сумарного стажу, набутого на території України та Польщі, однак кожна держава призначатиме та виплачуватиме пенсію за страховий стаж, набутий на її території, період якого становитиме не менше ніж 12 місяців.
Угода застосовується стосовно України - до законодавства щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, що стосується: 1) хвороби (тимчасової непрацездатності), вагітності та пологів (материнства); 2) нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань та/або смерті з цих причин; 3) безробіття; 4) пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 5) допомоги на поховання.
Так, 4-5 лютого 2014 року у м. Львові відбулася зустріч представників Пенсійного фонду України та Установи соціального страхування Республіки Польща (ZUS) щодо узгодження процедур дій та бланків формулярів зв`язку, передбачених для застосування при реалізації Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, яка була підписана 18 травня 2012 року, які були оформлені відповідним Протоколом.
Згідно вказаного Протоколу сторони, на виконання пункту 2 статті 2 Адміністративного договору щодо застосування Угоди було обговорено та погоджено двомовні формуляри стосовно пенсійного забезпечення для співпраці при реалізації положень Угоди:
для Української Сторони UA-PL 5, UA-PL 6, UA-PL 8, UA-PL 9, UA-PL 10 та UA-PL 12;
для Польської Сторони PL-UA 5, PL-UA 6, PL-UA 7, PL-UA 11, PL-UA 12 та PL-UA 13.
Зразки формулярів додано до Протоколу.
Якщо особа працювала в Польщі і в Україні, то вона може отримувати 2 пенсії або допомоги від Управління соціального страхування (ZUS) і від установ соціального страхування України. Однак, необхідно виконати умови для нарахування особі пенсії або допомоги на території кожної з цих держав.
Відповідно до інформаційного роз`яснення Пенсійного фонду України, розміщеного на інформаційній сторінці веб-порталу, щодо порядку подачі документів для призначення пенсії на підставі Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення та території України, для призначення пенсії за страховий стаж, набутий на території Польщі, заявник повинен звернутись до територіального управління Пенсійного фонду України за місцем свого проживання та заповнити відповідний бланк-заяву: PL8 заяву про призначення польської пенсії по віку або по інвалідності; чи UA-PL 9 заяву про призначення польської пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Зразки вище названих бланків про призначення польської пенсії надаються заявникам, які проживають в Україні, відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем проживання, а також містяться на веб-сайті Пенсійного фонду України.
При заповненні бланків заявник має обов`язково вказати обліковий номер PESEL, а якщо не вказано PESEL, потрібно вказати серію і номер посвідчення особи або паспорту. Якщо для особи податковим ідентифікатором є NIP (ІПН ідентифікаційний податковий номер), то потрібно його зазначити.
До формулярів заяв про призначення польської пенсії заявник повинен додати:
документи про періоди роботи на території Польщі (довідка про працевлаштування, військовий квиток, страхове свідоцтво, довідка з навчального закладу, що підтверджує отримання вищої освіти);
довідку банку з підтвердженням вказаного в бланку заяви номеру банківського рахунку;
інші документи, необхідні для встановлення права на отримання польської пенсії.
Документи необхідні для призначення конкретного виду пенсії детально викладені в Примітках до форм заяв UAPL 8 i UAPL 9. Ці документи заявник повинен подати в оригіналі або їх копії. Копії документів можна завірити у територіальному органі Пенсійного фонду України за місцем проживання (або нотаріусом чи консулом РП).
Територіальний орган ПФУ підтверджує достовірність персональних даних, вказаних заявником у формулярі з даними, що містяться у доданих доказових документах, а потім пересилає отриману від заявника заяву та документи, необхідні для призначення польської пенсії на розгляд у ZUS (Установа соціального страхування Відділення у Жешові, Відділ Реалізації Міжнародних Договорів, Ал. Пілсудського 12, 35-075 м. Мешів) чи KRUS (Каса соціального страхування працівників сільського господарства, Регіональне відділення у Кракові, Територіальне відділення в м. Новий Сонч вул. Млинська 8, 33-300 м. Новий Сонч) через Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Заявник, який подає заяву на отримання виплат виключно за страхові періоди в Польщі, може подати заяву за посередництва української установи за місцем проживання або безпосередньо до відповідної польської установи.
Заява про поновлення виплати польської пенсії, може подаватись в довільній формі, наприклад у вигляді листа.
Заявник повинен надавати інформацію та документи, що стосуються обставин, які впливають на наявність права на пенсію та її виплату ,в т.ч. дані про: смерть одержувачів; виконання або припинення виконування оплачуваної діяльності та рівень отримуваного від цього доходу; зміни персонально-адресних даних; зміни назви банку та номеру банківського рахунку; зміни страхового стажу і ступеню непрацездатності/інвалідності; навчання або припинення навчання в школі; початок або припинення ведення сільського господарства.
Таким чином, особа, яка працювала в Україні і в Польщі має право на зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу для визначення права на пенсію та призначення пенсії за віком в обох країнах, у разі дотримання певної процедури.
При цьому, пенсія за страховий стаж роботи набутий в Україні і в Польщі виплачується пропорційно, тобто кожна держава призначатиме та виплачуватиме пенсію за страховий стаж, набутий на її території, період якого становитиме не менше ніж 12 місяців.
Так, відповідно до Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012 р. стаж, набутий на території Польщі, враховується до страхового стажу для визначення права на отримання пенсії в Україні.
Тобто якщо людина має страховий стаж в Україні та працювала в Польщі, то для визначення права на призначення пенсії такі стажі підсумовуються.
Водночас згідно з положеннями Угоди кожна із країн розраховує розмір пенсії відповідно до норм свого національного законодавства за стаж, набутий на її території.
Зазначене кореспондує з приписами ст. 12 «Підсумовування страхового стажу» розділу 3 Угоди, згідно з якими « 1. Якщо законодавство однієї Договірної Сторони ставить в залежність набуття, збереження або поновлення права на пенсію від набуття страхового стажу, то компетентна установа цієї Договірної Сторони враховує, у необхідному обсязі, страховий стаж, набутий відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони так, ніби цей страховий стаж набутий відповідно до законодавства, яке вона застосовує, за умови, що цей стаж не співпадає.
2. Якщо законодавство однієї Договірної Сторони ставить в залежність отримання права на пенсію від набуття страхового стажу у професії, на яку поширюється страхування, що функціонує в спеціальній системі, або від виконання певної трудової діяльності, то страховий стаж, набутий в цій професії або при виконанні такої трудової діяльності відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони, підсумовується при призначенні пенсії.
3. Якщо, після підсумовування, відповідно до пункту 1, застрахована особа не набуває права на пенсію, компетентна установа Договірної Сторони враховує страховий стаж, набутий в третій державі, з якою обидві Договірні Сторони зв`язані міжнародною угодою, яка передбачає підсумовування страхового стажу.».
Порядок призначення пенсії, коли право на неї виникає після застосування положень ст. 12 Угоди, врегульовано ст. 16 «Пенсії з підсумовуванням страхового стажу». Зокрема встановлено, що якщо відповідно до законодавства однієї із Договірних Сторін, право на пенсію виникає після застосування положень статті 12 цієї Угоди, компетентна установа цієї Договірної Сторони призначає пенсію у такий спосіб:
1) підраховує теоретичний розмір пенсії, належний у випадку, якщо б весь страховий стаж був набутий відповідно до чинного законодавства;
2) для визначення теоретичного розміру пенсії, про яку йдеться у пункті 1, при встановленні бази розрахунку, враховується лише заробітна плата, отримана відповідно до законодавства, що застосовується компетентною установою, а також внески, сплачені відповідно до цього законодавства;
3) на основі теоретичного розміру, про який йдеться у пункті 1, компетентна установа визначає дійсний розмір пенсії, на підставі пропорції страхового стажу, набутого відповідно до законодавства, яке застосовує компетентна установа, що призначає пенсію, до суми загального набутого страхового стажу.
В свою чергу, стаття 15 Угоди регулює питання пенсії без підсумовування страхового стажу, якою визначено, що якщо відповідно до законодавства однієї із Договірних Сторін, існує право на пенсію без врахування страхового стажу, набутого відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони, компетентна установа визначає право на цю допомогу та її розмір виключно на підставі страхового стажу, набутого згідно із законодавством, яке вона застосовує.
Відтак, суд погоджується з доводами представника відповідача, що страховий стаж, набутий позивачем на території Республіки Польща враховується для визначення права на пенсію в Україні але за умови підтвердження даного стажу в установленому законодавством порядку.
Суд ще раз наголошує, що згідно з положеннями Угоди кожна із країн розраховує розмір пенсії відповідно до норм свого національного законодавства за стаж, набутий на її території.
В свою чергу, для призначення пенсії за страховий стаж, набутий позивачем на території Польщі, позивачем не виконано процедури підтвердження стажу, набутого на території Республіки Польща, в установленому законодавством порядку, механізм якої описаний судом вище.
При цьому, суду не надано належних доказів, що позивач звертався до відповідача з відповідною заявою щодо видачі формуляру заяви про призначення польської пенсії ( з долученням до такої заяви необхідного переліку документів ), в той час як зміст заяви від 23.01.2026 свідчить, що позивач просив врахувати до страхового стажу (за українським пенсійним законодавством) періоди трудової діяльності на території Польщі.
Відтак суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача трьох типових договорів про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: від 26.09.2025, від 14.11.2025, від 01.01.2026, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 9 ст. 12 Закону № 1058-IV особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Особи, які досягли 16-річного віку та не належать до осіб, яким призначено пенсію у солідарній системі, мають право на добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що укладається з Пенсійним фондом.
Договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування укладається особою, яку ідентифіковано шляхом використання кваліфікованого електронного підпису, електронної системи ідентифікації "Bank ID" чи іншого засобу ідентифікації особи, який дає можливість однозначно ідентифікувати заявника, в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі - Портал Дія), у тому числі з використанням мобільного додатка Порталу Дія (далі - мобільний додаток Дія), або через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду шляхом приєднання до типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - типовий договір).
З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2025 між позивачем та Головним управління ДПС у Запорізькій області укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) №02508299100065, за яким за січень-серпень 2025 року позивач сплатив загалом 28 160,00 грн. єдиного внеску.
Розділом IV вказаного договору визначено, що за умови виконання позивачем умов цього договору, вона має право на врахування страхового стажу при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В матеріалах справи наявна квитанція №2.408514257.1 про відповідну сплату позивачем єдиного внеску у розмірі 28 160,00 грн. (зворотна сторона а.с.101).
Аналізуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що укладений позивачем договір із податковим органом створює законні підстави для зарахування періоду з січня 2025 року по серпень 2025 року до страхового стажу позивача.
З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою від 23.01.2026 про зарахування страхового стажу, позивачем надано лише договір від 14.11.2025 №02508299100065, отже вирішення питання про зарахування до страхового стажу позивача періодів відповідно до типових договорів про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: від 26.09.2025 та від 01.01.2026, є передчасним.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до п. 1.1 Розділу І Порядку №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2);заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Додатком 1 до Порядку №22-1 передбачено форму заяви про призначення/ перерахунок пенсії.
Заява позивача від 23.01.2026 щодо зарахування страхового стажу складена у довільній формі.
Висвітлюючи питання, яким повинен бути зміст заяви для призначення/ перерахунку пенсії, Верховний Суд, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17, висловив позицію, що заява про призначення/ перерахунок пенсії, подана пенсіонером у довільній формі відповідає вимогам Порядку №22-1.
Так, у цій справі Верховний Суд вказав, що зміст такої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.
Суд касаційної інстанції зауважив, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
Наведена позиція Верховного Суду дає підстави не погодитися з доводами відповідача, що подана в неналежній формі заява перешкоджає, останньому, в прийнятті рішення про проведення або про відмову в проведенні перерахунку пенсії.
Суд також зазначає, що відповідь ГУ ПФУ в Запорізькій області не містить вказівки на те, що зі змісту заяви позивача неможливо оцінити намір заявника, що перешкоджає її розгляду у встановленому порядку. Більше того відповідачем не повернуто вказану заяву у зв`язку з неналежним її оформленням.
Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, щодо неналежної форми звернення позивача.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:
«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.».
«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.».
В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) ЄСПЛ вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 353/265/17 та від 04 травня 2022 року у справі № 805/5133/18-а.
Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за можливе вийти за межі заявлених позовних вимог та те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з січня 2025 року по серпень 2025 року, відповідно до договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 14.11.2025 №02508299100065;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з січня 2025 року по серпень 2025 року, відповідно до договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 14.11.2025 №02508299100065.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про передчасність висновку пенсійного органу про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 665,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з січня 2025 року по серпень 2025 року, відповідно до договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 14.11.2025 №02508299100065.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з січня 2025 року по серпень 2025 року, відповідно до договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) від 14.11.2025 №02508299100065.
В задоволенні решти позовних вимог, – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова