Справа № 569/1394/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року 

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі – Ковальчук О.Б., 
за участю позивачки – ОСОБА_1 ,
представника позивачки – адвоката Самчука А.М.,
представника відповідача – 2 – ОСОБА_2 – адвоката Поліщука Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП власнику транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Самчука А.М. звернулася до суду з позовом, у якому (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 17.06.2026 року) просить:
- стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на її користь 5 949,72 грн. невиплаченого страхового відшкодування; 
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь 87 041,20 грн. матеріальної шкоди та 20 000,00 грн моральної шкоди; 
- пропорційно стягнути з відповідачів судовий збір, вартість проведення експертизи (6 000,00 грн) та витрати на професійну правничу допомогу (12 500,00 грн).
В обгрунтування позову вказує, що 29.09.2025 року сталася дорожньо-траспортна пригода за участю автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля BMW 335 IXGTxDrive д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачці. 
Постановою цього ж суду від 24.10.2025 року у справі № 569/22568/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Розрахунок позовних вимог позивачка обґрунтувала висновком експерта ФОП ОСОБА_3 № 69 від 30.10.2025 року. Сума 5 949,72 грн. заявлена як різниця між 74 570,23 грн. ("вартість відновлювальних робіт без ПДВ" за висновком ОСОБА_3 ) та 68 620,51 грн. (фактично сплачене страхове відшкодування). Сума матеріальної шкоди до ОСОБА_2 первісно заявлена в розмірі 90 241,20 грн. (як різниця між 175 765,48 грн. повної вартості ремонту та 85 524,28 грн. матеріального збитку зі зносом), а в подальшому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 17.06.2026 року — зменшена до 87 041,20 грн. (за вирахуванням сплаченої ОСОБА_2 франшизи 3 200,00 грн.).
02.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» до суду представником відповідача – 1 - ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Бондарук І.Ю. подано відзив на позовну заяву (вих. № 26-011), в якому страховик просить відмовити у задоволенні позовних вимог до нього, посилаючись, зокрема, на те, що Поліс № EP-225793424 укладений 26.12.2024 року, а отже до правовідносин сторін застосовується Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року (далі — Закон № 1961-IV); за Звітом ФОП ОСОБА_4 № 55259 від 13.11.2025 року матеріальний збиток без ПДВ становить 71 820,51 грн.; за мінусом франшизи 3 200,00 грн. страховиком сплачено позивачці 68 620,51 грн.; зобов`язання за договором ОСЦПВ виконано в повному обсязі.
11.03.2026 р.оку до суду надійшла відповідь позивача на цей відзив, в якій представник позивача наполягав на правильності висновку експерта Гуля В.І. та некоректності Звіту ФОП ОСОБА_4 
17.06.2026 року до суду надійшла заява позивачки про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача, погодившись із позицією відповідача Ханенка О.В. про відсутність правових підстав для стягнення з нього 3 200,00 грн. сплаченої у добровільному порядку франшизи, просив зменшити розмір позовних вимог до ОСОБА_2 у частині матеріальної шкоди з 90 241,20 грн. до 87 041,20 грн. Решта позовних вимог залишена без змін. Заяву прийнято судом до розгляду в порядку ст. 49 ЦПК України, справа розглядається з урахуванням зменшених позовних вимог.
12.05.2026 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача – 2 – ОСОБА_2 — адвокатом Поліщуком Д.В. поданои заяву про поновлення процесуального строку для подання відзиву та відзив на позовну заяву. 
Розглянувши заяву, суд встановив, що причини пропуску процесуального строку є поважними (позивач не виконала належним чином обов`язку щодо надсилання копії позову відповідачу - 2; представник ОСОБА_2 – адвокат Поліщук Д.В. отримав доступ до матеріалів справи в електронному кабінеті ЄСІТС лише 12.05.2026 року о 16 год. 21 хв., тобто менш ніж за 19 годин до судового засідання), у зв`язку з чим керуючись ст. 126, 127 ЦПК України, ст. 129 Конституції України ухвалив поновити пропущений строк та прийняти відзив до розгляду.
У відзиві ОСОБА_2 , не заперечуючи факт ДТП та власну вину у вчиненні адміністративного правопорушення, проти позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди (90 241,20 грн.), моральної шкоди (20 000,00 грн.) та витрат на правничу допомогу (12 500,00 грн.) — заперечив, посилаючись, зокрема, на: добровільну сплату позивачці франшизи 3 200,00 грн ще 03.10.2025 року (платіжна інструкція АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № P24A4925943736D9342); відсутність у висновку експерта ОСОБА_3 розрахунку вартості ремонту зі зносом без ПДВ; відсутність доказів сплати позивачкою ПДВ; покриття розміру матеріального збитку лімітом полісу (160 000,00 грн.); неактивацію ст. 1194 ЦК України; недоведення моральної шкоди; завищеність витрат на правничу допомогу.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив такі обставини, які не оспорюються сторонами або підтверджені належними доказами. 
Судом встановлено, що 29.09.2025 року о 08 год. 15 хв. в м. Рівне по вул. В. Червонія, 75 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Ford д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та BMW 335 IXGTxDrive д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Рівненського міського суду від 24.10.2025 року у справі № 569/22568/25, яка набрала законної сили 03.11.2025 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільну відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП застраховано ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за Полісом № EP-225793424 від 26.12.2024 року Ліміт відповідальності страховика становить 160 000,00 грн.; франшиза — 3 200,00 грн.
30.09.2025 року — на 2-й робочий день після ДТП — представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу BMW 335 IXGTxDrive, складено акт огляду, підписаний ОСОБА_1 без зауважень. У той же день — 30.09.2025 року — ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_3 із заявою про проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження.
03.10.2025 року — на 4-й день після ДТП — ОСОБА_2 перерахував безпосередньо на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3 200,00 грн. з призначенням платежу "Переказ власних коштів. Франшиза", що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № P24A4925943736D9342 від 03.10.2025 року. Зазначена сума за абсолютним значенням дорівнює сумі франшизи за Полісом № EP-225793424.
30.10.2025 року ФОП ОСОБА_3 складено висновок експерта № 69 за результатами експертного транспортно-товарознавчого дослідження за заявою ОСОБА_1 , згідно з яким:
— вартість відновлювального ремонту КТЗ (з ПДВ на запасні частини та матеріали, без ПДВ на роботи) — 175 765,48 грн.;
— вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу — 85 524,28 грн.;
— вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ — 85 524,28 грн.
Висновок експерта складено експертом, попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивого висновку.
13.11.2025р. ФОП ОСОБА_4 за замовленням страховика складено Звіт про оцінку № 55259 згідно з яким: вартість відновлювального ремонту з ПДВ — 179 487,61 грн.; коефіцієнт фізичного зносу — 0,7000; вартість матеріального збитку з ПДВ — 83 076,61 грн.; вартість матеріального збитку без ПДВ — 71 820,51 грн.
ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 68 620,51 грн.
Доказів фактичного проведення ОСОБА_1 відновлювального ремонту транспортного засобу BMW 335 IXGTxDrive (чеків, рахунків, договорів зі станціями технічного обслуговування, актів виконаних робіт, видаткових накладних на придбання запасних частин), а також доказів сплати позивачем ПДВ у складі вартості запасних частин, матеріалів чи послуг з ремонту — матеріали справи не містять.
Вирішуючи спір, суд керується наступними нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна.
Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX, до правовідносин, що виникли на підставі договорів обов`язкового страхування, укладених до набрання чинності цим Законом, застосовуються положення Закону № 1961-IV. Оскільки Поліс № EP-225793424 укладений 26.12.2024р., до правовідносин сторін підлягає застосуванню Закон № 1961-IV.
Згідно зі ст. 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, передбачену договором страхування.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 цієї ж статті збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта — це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Суд також враховує правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 (зокрема пп. 155 та 161).
Оцінивши встановлені обставини та надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
У матеріалах справи наявні два документи, що містять оцінку шкоди:
— висновок експерта ФОП ОСОБА_3 № 69 від 30.10.2025 року, складений за заявою ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про судову експертизу»; експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивого висновку;
— Звіт про оцінку № 55259 від 13.11.2025 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 за замовленням страховика в порядку Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Оцінюючи зазначені докази за правилами ст.ст. 89, 110 ЦПК України, суд бере до уваги відмінну правову природу зазначених доказів. Висновок експерта є самостійним засобом доказування, передбаченим ст. 102 ЦПК України, і складений експертом, який несе персональну кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Звіт про оцінку, складений суб`єктом оціночної діяльності за договором зі страховиком, не передбачає такої посиленої правової відповідальності оцінювача.
За таких обставин висновок експерта ФОП ОСОБА_3 № 69 від 30.10.2025 року суд оцінює як належний та допустимий доказ, який має пріоритетне значення при встановленні розміру шкоди порівняно зі Звітом про оцінку № 55259 від 13.11.2025 року.
Водночас, відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом з іншими доказами. Прийняття висновку експерта ОСОБА_3 як належного доказу не звільняє позивача від обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, довести належними доказами кожну обставину, на яку він посилається як на підставу позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення 5 949,72 грн. страхового відшкодування, суд виходить з наступного.
Позивач просить стягнути зі страховика 5 949,72 грн., обчисливши цю суму як різницю між 74 570,23 грн. ("вартість відновлювальних робіт без ПДВ" за висновком ОСОБА_3 ) та 68 620,51 грн. (фактично сплачене страхове відшкодування).
Згідно з нормами Закону № 1961-IV, у разі прямої виплати потерпілому розмір страхового відшкодування визначається наступним чином: вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (ст. 29) мінус ПДВ (п. 36.2 ст. 36) мінус франшиза (ст. 12). Базою для розрахунку є саме вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту) з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без урахування ПДВ.
Аналіз висновку експерта ФОП ОСОБА_3 № 69 від 30.10.2025 року показує, що цей висновок містить лише три величини: вартість відновлювального ремонту КТЗ (з ПДВ на запасні частини та матеріали, без ПДВ на роботи) — 175 765,48 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу — 85 524,28 грн.; вартість матеріального збитку — 85 524,28 грн.
Жодна із зазначених величин не є "вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без урахування податку на додану вартість" — тобто тією величиною, яка згідно з нормами Закону № 1961-IV є базою для визначення розміру страхового відшкодування при його прямій виплаті потерпілому.
Величина 74 570,23 грн., на яку посилається Позивач у позовній заяві, у висновку експерта Гуля В.І. визначена як "вартість відновлювальних робіт без ПДВ". За своєю методологічною природою ця величина не є тотожною "вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ" в розумінні Закону № 1961-IV.
Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складається з вартості робіт, вартості матеріалів, вартості запасних частин (із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу для частин, що замінюються), без ПДВ. У висновку експерта ОСОБА_3 розрахунок такої сукупної величини відсутній.
Дослідження вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ потребує спеціальних знань у галузі автотранспортної товарознавчої експертизи. 
Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України з`ясування обставин, що потребують спеціальних знань, здійснюється шляхом призначення експертизи. Суд позбавлений можливості самостійно визначити необхідну для вирішення спору величину (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ), оскільки це потребує спеціальних знань, якими суд не володіє.
Крім того, як встановлено судом, у матеріалах справи відсутні будь-які докази фактичного проведення ОСОБА_1 відновлювального ремонту транспортного засобу та сплати позивачем суми ПДВ на запасні частини, матеріали та послуги з ремонту. Податок на додану вартість є податком, який сплачується кінцевим споживачем при придбанні товарів (послуг), що оподатковуються цим податком. Без фактичного придбання таких товарів (послуг) та сплати позивачем ПДВ у складі їх ціни — підстав для отримання страхового відшкодування у частині, що включає ПДВ, не виникає. Саме на цій правовій основі ґрунтуються положення п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV.
Тим самим Позивач не довів:
— належними та допустимими доказами розміру вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ, який є основою для розрахунку розміру страхового відшкодування за нормами Закону № 1961-IV (відсутність відповідного розрахунку у висновку експерта Гуля В.І. та відсутність висновку експерта з цього питання у матеріалах справи);
— факту сплати ПДВ, який надав би право на отримання страхового відшкодування у частині, яка включає ПДВ (відсутність документів про проведення ремонту, сплату вартості запасних частин і послуг СТО, наявність податкових накладних).
Згідно з принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно з принципом змагальності (ст. 12 ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається. Суд не вправі самостійно збирати докази на користь однієї зі сторін, зокрема, з власної ініціативи призначати експертизу на користь позивача без відповідного клопотання останнього.
Позивач, незважаючи на свої процесуальні права, не подав суду належних доказів вартості ремонту з урахуванням зносу без ПДВ, не заявив клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, не надав доказів сплати ПДВ. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог до страховика належними і допустимими доказами.
У задоволенні позовних вимог до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення 5 949,72 грн. страхового відшкодування слід відмовити повністю.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 87 041,20 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), суд виходить з наступного.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 87 041,20 грн. Зазначена сума первісно заявлена в розмірі 90 241,20 грн. (як різниця між 175 765,48 грн. вартості відновлювального ремонту без врахування зносу та 85 524,28 грн вартості матеріального збитку зі зносом), а в подальшому зменшена на суму добровільно сплаченої ОСОБА_2 франшизи 3 200,00 грн. (90 241,20 - 3 200,00 = 87 041,20 грн.). Правовою підставою позивач посилається на ст.ст. 1166, 1194 ЦК України.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України та правової позиції, викладеної у п. 155 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, відповідальність страхувальника перед потерпілим виникає лише за умови недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.
Згідно з висновком експерта ФОП ОСОБА_3 № 69 від 30.10.2025 року, прийнятим судом як належний доказ розміру шкоди, вартість матеріального збитку (тобто фактичний розмір шкоди в розумінні ст. 1194 ЦК України) становить 85 524,28 грн.
Ця сума не перевищує ліміту відповідальності страховика за Полісом № EP-225793424 (160 000,00 грн.), а отже об`єктивно перебуває в межах зобов`язань страховика за договором ОСЦПВ.
Більше того, фактично сплачена позивачці у зв`язку з ДТП сума становить 71 820,51 грн. = 68 620,51 грн. (страхове відшкодування від страховика) + 3 200,00 грн. (франшиза, добровільно сплачена ОСОБА_2 безпосередньо позивачці 03.10.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № P24A4925943736D9342 від 03.10.2025 року). Сплату ОСОБА_2 цієї суми позивач визнала, що знайшло відображення у заяві про зменшення позовних вимог від 17.06.2026 року, якою розмір вимог до ОСОБА_2 зменшено саме на суму франшизи (з 90 241,20 грн. до 87 041,20 грн.).
Щодо самої заявленої суми 87 041,20 грн., суд констатує, що ця сума є частиною арифметичної різниці між гіпотетичною "вартістю відновлювального ремонту новими запасними частинами без врахування коефіцієнта фізичного зносу" (175 765,48 грн.) та "вартістю матеріального збитку з урахуванням зносу" (85 524,28 грн.), зменшеної на суму франшизи.
Суд приходить до висновку, що ця сума не є реальною шкодою в розумінні ст.ст. 22, 1166, 1192 ЦК України, з огляду на наступне:
— згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала, або витрати, які особа зробила чи мусить зробити для відновлення порушеного права; матеріали справи не містять жодних доказів фактично проведеного позивачем ремонту транспортного засобу новими запасними частинами та фактично понесених позивачем витрат у розмірі 175 765,48 грн.;
— згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі; "реальна вартість" — це доведена належними доказами вартість фактично понесених витрат, а не гіпотетична розрахункова величина;
— принцип повного відшкодування шкоди (ст. 1166 ЦК України) полягає у відновленні майнового стану потерпілого до того, що передував порушенню; як встановлено судом, транспортний засіб BMW 335 IXGTxDrive, 2015 року виробництва, з фактичним пробігом 187 279 км, на момент ДТП мав значний фізичний знос (коефіцієнт фізичного зносу 0,7000); відновлення майнового стану потерпілої до моменту, що передував ДТП, передбачає ремонт з урахуванням зносу комплектуючих, а не заміну зношених деталей на нові; заміна на нові запасні частини об`єктивно поліпшила б майновий стан позивача порівняно зі станом до ДТП, що суперечить меті деліктного зобов`язання та призводить до неправомірного збагачення потерпілої.
Окремо суд враховує визнану позивачем у судовому засіданні обставину про те, що відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу фактично здійснювався із використанням вживаних (бувших у використанні) запасних частин, оскільки нових запасних частин на дану модель транспортного засобу у продажу не виявилося.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Суд не має обґрунтованих підстав вважати визнану позивачем обставину недостовірною.
Зазначена визнана обставина має визначальне значення для вирішення спору. Заявлена позивачем до стягнення сума ґрунтується на величині 175 765,48 грн — вартості відновлювального ремонту із заміною пошкоджених деталей на нові запасні частини. Однак, оскільки фактично ремонт здійснювався вживаними запасними частинами, реальні витрати позивача на відновлення транспортного засобу об`єктивно не могли дорівнювати вартості ремонту новими деталями і є істотно меншими за неї.
За змістом ст.ст. 22, 1192 ЦК України відшкодуванню підлягає саме реальна шкода — дійсні витрати, яких особа зазнала або мусить зазнати для відновлення порушеного права. Оскільки позивач відновила транспортний засіб за допомогою вживаних запасних частин, її реальні витрати не відповідають вартості ремонту новими деталями, на якій ґрунтується розрахунок позовних вимог. При цьому жодних доказів реального розміру понесених витрат (вартості придбаних вживаних запасних частин, вартості робіт) позивач суду не надала.
Таким чином, визнана позивачем обставина про ремонт вживаними запасними частинами підтверджує, що заявлена до стягнення сума, обчислена виходячи з вартості нових деталей, не відображає реального розміру завданої шкоди та фактично понесених позивачем витрат, а отже не може бути покладена в основу рішення про стягнення.
За цих обставин у відповідача – 2 - ОСОБА_2 - не виникає обов`язку перед позивачем за ст. 1194 ЦК України, оскільки: (1) недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди не встановлено; (2) заявлена позивачкою сума 87 041,20 грн не є реальною шкодою у розумінні ст. 22, 1166, 1192 ЦК України; (3) позивач, яка визнала факт ремонту вживаними запасними частинами, не довела реального розміру фактично понесених нею витрат на відновлення транспортного засобу.
У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 87 041,20 грн слід відмовити повністю.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно з якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Судом встановлено, що внаслідок ДТП, винним у якій є ОСОБА_2 , транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, належний їй транспортний засіб використовувався нею у професійній діяльності фізичної особи-підприємця — оцінювача, що передбачає необхідність виїздів до місць розташування об`єктів оцінки. Пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП об`єктивно спричинило позивачеві певні незручності та переживання, пов`язані з порушенням звичного укладу її життя та необхідністю вирішення питань щодо відновлення пошкодженого майна.
Водночас, заявлений позивачем розмір моральної шкоди - 20 000,00 грн. суд вважає завищеним та таким, що не відповідає вимогам розумності і справедливості, а також характеру та обсягу заподіяних позивачеві страждань. Належних та допустимих доказів понесення позивачем глибоких душевних страждань, погіршення стану здоров`я (медичних документів, висновків психолога чи лікаря-психіатра) матеріали справи не містять. Аргументація позивача про неможливість повноцінно займатися професійною діяльністю через тимчасову відсутність транспортного засобу за своєю правовою природою стосується можливих майнових втрат (упущеної вигоди — ст. 22 ЦК України), вимог про відшкодування яких позивач не заявляла.
Беручи до уваги фактичні обставини справи, характер завданих позивачеві незручностей та переживань, ступінь вини відповідача ОСОБА_2 , а також керуючись принципами розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та визначає розмір такого відшкодування, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача, у сумі 5 000,00 грн. У задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди (15 000,00 грн.) слід відмовити.
Позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню — у розмірі 5 000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Стосовно витрат позивача на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 6 000,00 грн. на користь ФОП ОСОБА_3 , суд враховує правову позицію, викладену у п. 161 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17, згідно з якою відсутні підстави для стягнення вартості витрат на проведення оцінки на користь позивача, якщо потерпілим не дотриманий порядок залучення експерта та відшкодування страховиком витрат за проведення такої експертизи, передбачений положеннями пп. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону № 1961-IV. Як встановлено судом, огляд транспортного засобу позивача представником страховика проведено 30.09.2025 року - на 2-й робочий день після ДТП, тобто в межах строку, передбаченого пп. 34.2 ст. 34 Закону № 1961-IV; акт огляду підписаний позивачем без зауважень. За таких обставин у позивача були відсутні правові підстави для самостійного залучення стороннього експерта, а отже витрати на таку експертизу стягненню з відповідачів не підлягають.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 064,96 грн. Загальний розмір заявлених позивачем вимог становить 112 990,92 грн (5 949,72 грн вимог до страховика + 87 041,20 грн матеріальної шкоди + 20 000,00 грн моральної шкоди). Судом задоволено вимоги на суму 5 000,00 грн, що становить 4,43 % від загального розміру заявлених вимог (5 000,00 / 112 990,92 ? 100 %). 
Відповідно, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 47,13 грн. (1 064,96 грн ? 4,43 %). У решті судовий збір залишається за позивачкою.
Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає, що такі витрати за своєю правовою природою є судовими витратами (п. 1 ч. 3 ст. 133, ст. 137 ЦПК України). Представник позивача в судовому засіданні повідомив суд, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду після ухвалення рішення в порядку, встановленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Оскільки представник позивача до закінчення судових дебатів зробив заяву про подання доказів витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, питання про розподіл цих витрат у даному рішенні судом не вирішується та підлягає вирішенню за наслідками розгляду відповідної заяви позивача — шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України. При вирішенні цього питання судом будуть враховані як межі, в яких задоволено позовні вимоги (пропорційність розподілу витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України), так і заявлене відповідачем ОСОБА_2 клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстав їх неспівмірності зі складністю справи (ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 102, 103, 110, 137, 141, 174, 178, 263-265, 367 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ЄДРПОУ 24175269) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , паспот серії НОМЕР_5 виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 11.02.2008 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 25.03.1998 року, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн. 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 87 041,20 грн. та моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн. - відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ЄДРПОУ 24175269) про стягнення 5 949,72 грн. страхового відшкодування - відмовити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , паспот серії НОМЕР_5 виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 11.02.2008 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 25.03.1998 року, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 47 (сорок сім) грн. 13 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У решті судовий збір залишити за позивачкою.
Питання про розподіл витрат позивачки на професійну правничу допомогу вирішити додатковим рішенням за наслідками розгляду відповідної заяви позивачки та поданих нею доказів у порядку ч. 8 ст. 141, ст. 270 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 25.03.1998 року, проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач - 1: Приватне Акціонерне Товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (ЄДРПОУ 24175269, адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44).

Відповідач - 2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , паспот серії НОМЕР_5 виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 11.02.2008 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Рівненського
міського суду О.Я. Тимощук