ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
08.06.2026	Справа № 910/3817/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНСТРЕЙД" (вул. Грушевського Михайла, 10, кімн. 212, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 42174038) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпласт" (пров. Артилерійський, 9А, прим. 3-4, м. Київ, 03113, код ЄДРПОУ 21628041) 
про стягнення коштів у розмірі 367 162,48 грн 

Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІНСТРЕЙД" (далі - позивач, постачальник) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпласт" (далі - відповідач, покупець) про стягнення коштів у розмірі 367 162,48 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням, передбачених договором поставки №1-05/08/2021 від 05.08.2021, не здійснив оплату за товар, поставлений (переданий) відповідно до видаткової накладної № 216 від 03.06.2022.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Вказана ухвала суду була направлена сторонам та ними отримана - 06.04.2026, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету.
Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
Між ТОВ «ВІНСТРЕЙД» (далі також - Позивач, Постачальник) та ТОВ «ХІМПЛАСТ» (далі також - Відповідач, Покупець) 05.08.2021 укладено Договір поставки №1-05/08/2021 (далі також - Договір), за умовами якого ТОВ «ВІНСТРЕЙД» взяло на себе зобов`язання передати у власність ТОВ «ХІМПЛАСТ» товар, загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна якого визначається у видаткових накладних, а ТОВ «ХІМПЛАСТ» - зобов`язання прийняти та оплатити товар. 
За змістом Договору: право власності на товар (партію товару), яка постачається за даним Договором переходить від постачальника до Покупця в момент передачі товару (партії товару), що підтверджується підписом уповноваженого Покупцем представника у видатковій накладній (п.1.4); розрахунок за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Партією товару вважається товар, поставлений по одній накладній (акту прийому передачі і тому подібне). Підтвердженням факту поставки товару є підписана Покупцем видаткова (товарно-транспортна накладна) (п.4.2); датою отримання товару вважається дата, що зазначена у видатковій накладній, підписаній сторонами (п.4.3); датою оплати є дата зарахування грошових коштів на рахунок Постачальника (п.4.5); поточні надходження грошових коштів від Покупця зараховуються в рахунок погашення заборгованості з найбільш раннім терміном виникнення. 
Вказане Покупцем призначення платежу при цьому не враховується (п.4.7); датою поставки товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній, що свідчить про приймання товару Покупцем (п.5.2); право власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до Покупця з моменту передачі товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної (або товаро-транспортної накладної), яка засвідчує момент передачі товару (п.5.3); усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України (п.12.1-п.12.2); цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до « 31» грудня 2021 року. Зобов`язання сторін по взаємних грошових розрахунках, у будь-якому випадку, діють до їх повного виконання. Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік, якщо за тридцять днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення його дії, за відсутності заперечень Постачальника. Сторони домовилися, що під дію цього Договору підпадають відносини, які витікають з поставки всіх і будь-яких партій товару (незалежно від видів, асортименту і інших характеристик товару, що поставляється), здійснених в період дії даного Договору, навіть за умови відсутності у відповідному товаросупроводжувальному документі (рахунку-фактурі, накладною, товарно транспортною накладною) посилання на даний Договір. Дія даного Договору не поширюється лише на ті поставки товару, здійснені в період дії даного Договору, в накладних (інших товаросупроводжувальних документах) на яких міститься пряме посилання на інший договір (п.14.1).
Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, суд виходив з наступного.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На виконання Договору Позивач передав у власність Відповідача:
- 85,5 тонн поліпропілену Sabic PP 500P загальною вартістю 4 437 450,00 грн., що підтверджується Видатковими накладними №1 від 20.09.2021, №2 від 21.09.2021, №3 від 21.09.2021, №4 від 21.09.2021; Товарно-транспортними накладними №Р1 від 20.09.2021, №Р2 від 21.09.2021, №Р3 від 21.09.2021, №Р4 від 21.09.2021; 
- 42,75 тонн поліетилену LLDPE Sabic НР2023JN загальною вартістю 2 563 290,17 грн., що підтверджується Видатковими накладними №12 від 02.11.2021, №13 від 02.11.2021; Товарно-транспортними накладними №Р12 від 02.11.2021, №Р13 від 02.11.2021;
- 44,0 тонни поліетилену лінійного LLDPE Sabic 319ВJ загальною вартістю 2 340 800,88 грн., що підтверджується Видатковими накладними №123 від 28.12.2021, №125 від 28.12.2021; Товарно-транспортними накладними №Р123 від 28.12.2021, №Р125 від 28.12.2021;
- 44,0 тонни поліетилену лінійного LLDPE Sabic 319ВJ загальною вартістю 2 332 000,18 грн., що підтверджується Видатковими накладними №129 від 28.12.2021, №5 від 11.01.2022; Товарно-транспортними накладними №Р129 від 28.12.2021, №Р5 від 11.01.2022;
- 22,0 тонни поліетилену лінійного ARAMCO F2111 загальною вартістю 1 144 000,44 грн., що підтверджується Видатковою накладною №4 від 10.01.2022; Товарно транспортною накладною №Р4 від 10.01.2022;
- 22,0 тонни поліетилену Sabic НDPE В5429 загальною вартістю 1 170 400,44 грн., що підтверджується Видатковими накладними №15 від 02.11.2021, №74 від 09.12.2021; Товарно-транспортними накладними №Р15 від 02.11.2021, №Р74 від 09.12.2021;
- 22,5 тонн поліетилену лінійного LLDPE Sabic 318ВJ загальною вартістю 1 237 500,46 грн., що підтверджується Видатковою накладною №33 від 11.11.2021; Товарно-транспортною накладною №Р33 від 11.11.2021;
- 22,5 тонн поліетилену лінійного LLDPE Sabic 318ВJ загальною вартістю 1 237 500,46 грн., що підтверджується Видатковою накладною №34 від 12.11.2021; Товарно-транспортною накладною №Р34 від 12.11.2021;
- 51,0 тонну поліетилену лінійного LLDPE Sabic М500026 загальною вартістю 3 213 000,00 грн., що підтверджується Видатковими накладними №12 від 14.01.2022, №13 від 14.01.2022, №15 від 14.01.2022; Товарно-транспортними накладними №Р12 від 14.01.2022, №Р13 від 14.01.2022, №Р15 від 14.01.2022;
- 71,5 тонни поліетилену лінійного LLDPE Luban DNDA-8320 загальною вартістю 4 711 852,86 грн., що підтверджується Видатковими накладними №165 від 18.04.2022, №168 від 26.04.2022, №169 від 26.04.2022, №170 від 26.04.2022; Товарно транспортними накладними №Р165 від 18.04.2022, №Р168 від 26.04.2022, №Р169 від 26.04.2022, №Р170 від 26.04.2022;
- 52,25 тонн поліетилену лінійного LLDPE Luban DNDA-8320 загальною вартістю 3 443 275,22 грн., що підтверджується Видатковими накладними №163 від 18.04.2022, №164 від 18.04.2022, №167 від 20.04.2022; Товарно-транспортними накладними №Р163 від 18.04.2022, №Р164 від 18.04.2022, №Р167 від 20.04.2022;
- 22,5 тонн поліетилену лінійного Bakhtar LLDPE 22В01 загальною вартістю 1 638 000,10 грн., що підтверджується Видатковою накладною №216 від 03.06.2022; Товарно-транспортною накладною №Р216 від 03.06.2022. 
Згідно з вищевказаними документами Позивач поставив (передав) Відповідачу товару на загальну суму 29 469 071,22 грн.
Відповідно до ч.1-ч.2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 
Проте, Відповідач зобов`язання з оплати поставленого (переданого) товару виконав частково - сплатив 29 101 908,74 грн., що підтверджується Платіжними дорученнями №602 від 12.08.2021, №688 від 20.09.2021, №781 від 22.10.2021, №603 від 12.08.2021, №802 від 02.11.2021, №929 від 13.12.2021, №957 від 29.12.2021, №730 від 07.10.2021, №799 від 02.11.2021, №928 від 13.12.2021, №800 від 02.11.2021, №927 від 13.12.2021, №798 від 02.11.2021, №958 від 29.12.2021, №801 від 02.11.2021, №806 від 03.11.2021, №824 від 11.11.2021, №807 від 03.11.2021, №825 від 11.11.2021, №859 від 19.11.2021, №956 від 29.12.2021, №6 від 10.01.2022, №113 від 22.02.2022, №7 від 10.01.2022, №108 від 16.02.2022. Сума невиконаного Відповідачем грошового зобов`язання за товар, поставлений (переданий) відповідно до Видаткової накладної №216 від 03.06.2022, становить 367 162,48 грн
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 2 вказаної норми якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Позивач зазначає, що строк оплати товару, поставленого (переданого) згідно з Видатковою накладною №216 від 03.06.2022 Договором не встановлений, а тому, відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, Покупець зобов`язаний був оплатити товар після його прийняття. З метою спонукання Відповідача до виконання зобов`язання, Позивач 23.01.2026 направив на адресу Відповідача, цінним листом з описом вкладення, Вимогу №1 22/01/2026 від 22.01.2026 про сплату 367 162,48 грн.
Указана Вимога отримана Відповідачем 02.02.2026, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення. Станом на день звернення Позивача до суду заборгованості не погашена.
Під час розгляду даної справи суду не надано доказів оплати товару на загальну суму 367 162,48 грн, тому суд вважає заявлену позивачем вимогу про стягнення заборгованості за поставлений товар обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).
Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Позивачем також заявлено про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімпласт» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.03.2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінстрейд» (Клієнт) та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АЙК`Ю ГРУП» (Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги № 30/03/26КО.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано Акт надання послуг №48 від 13.05.2026 року на суму 30000 грн., рахунок на оплату №255 від 17.10.2024 р. на суму 50 000 грн., платіжну інструкцію №5635 від 02.04.2026 на суму 30000 грн.
Судом встановлено, що Хлопузян Р.Д. є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі №922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).
Крім того, Суд враховує, що наданий акт прийому передачі виконаних робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, розмір заявленого до стягнення із відповідача у даній справі гонорару є завищеним та не відповідає критерію розумності.
Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, доходить висновку про те, що з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп., які відповідають фактичним витратам на правову допомогу, які Позивач планував понести в суді, виходячи з обсягу запланованої правової допомоги та складності справи; витратам, які фактично поніс Позивач, відповідно до актів наданих послуг і витратам, які за оцінкою суду підлягають віднесенню на Відповідача з точки зору її складності, та розумної необхідності і реальності понесених судових витрат.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХІМПЛАСТ» (пров. Артилерійський, 9А, прим. 3-4, м. Київ, 03113, код ЄДРПОУ 21628041) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІНСТРЕЙД» (вул. Грушевського Михайла, 10, кімн. 212, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 42174038) 367 162 (триста шістдесят сім тисяч сто шістдесят дві) грн 48 коп. заборгованості та 4 406 (чотири тисячі шість) грн 00 коп. судового збору, 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 09.06.2026.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА