ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 240/6311/25
адміністративне провадження № К/990/42494/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції справу № 240/6311/25,
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубок Сергій Миколайович,
на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року (постановлену суддею Окис Т.О.)
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року (ухвалену колегію суддів у складі головуючого судді: Моніча Б.С., суддів: Гонтарука В.М., Білої Л.М.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і рішень судів попередніх інстанцій
1. У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:
1.1. визнати протиправними дії, які полягають у застосуванні при обчисленні з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення, а також грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти;
1.2. зобов`язати провести перерахунок грошового забезпечення, обчисленого із використанням такої розрахункової величини, як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений станом на 01 січня календарного року в період з 29.01.2020 по 19.05.2023, а також грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань із урахуванням раніше виплачених сум.
2. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 18.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження. Поряд із цим в ухвалі про відкриття провадження вказано, шо питання про дотримання строку звернення до суду буде вирішено судом після ухвалення Верховним Судом постанови у справі № 460/21394/23.
3. Позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив, що з грошовим атестатом ознайомився 06.11.2024, однак у ньому не вказано порядок обрахунку виплачених основних і додаткових видів грошового забезпечення, а саме не зазначено який прожитковий мінімум був застосований для обрахунку грошового забезпечення, тому початок перебігу тримісячного строку для звернення до суду, на переконання позивача, слід обраховувати з 01.03.2025, тобто з дня отримання листа відповідача № 639/3135/21, зі змісту якого позивач встановив, що В/ч НОМЕР_1 неправильно обраховувала грошове забезпечення.
4. Ухвалою від 27.06.2025 Житомирський окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 залишив без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
4.1. Залишаючи позов в означеній частині без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позаяк позовну заяву подано 04.03.2025, позов у частині позовних вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 поданий з пропуском тримісячного строку звернення до суду, установленого частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в редакції Закону України № 2352-IX.
4.2. Застереження позивача щодо отримання інформації про розмір нарахованого та виплаченого за спірний період грошового забезпечення з листів відповідача, на переконання суду першої інстанції, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
4.3. У підсумку Житомирський окружний адміністративний суд вказав, що позивач не зазначив жодних поважних причин, які об`єктивно не залежали від позивача та позбавили його можливості звернення до суду в межах тримісячного строку і не довів, що він не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законодавством строк.
5. Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 10.10.2025 залишив без змін ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27.06.2025, погодившись із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви в частині вимог, заявлених за період з 19.07.2022 по 19.07.2023, без розгляду, погодившись із висновком суду першої інстанції про те, що отримання листа у відповідь на запит не може свідчити про момент, з якого позивачу стало відомо про порушення його прав та інтересів, а свідчить лише про час, з якого особа почала вчиняти дії щодо захисту своїх прав та інтересів.
5.1. Суд апеляційної інстанції також погодився із висновками суду першої інстанції про те, що про виплату належних позивачу сум грошового забезпечення останньому було відомо при звільненні з військової служби та отриманні відповідного документа про нараховані суми, в цьому випадку грошового атестату.
5.2. Водночас суд апеляційної інстанції наголосив, що визначення моменту вручення грошового атестата як початку перебігу строку у цій справі відповідає вимогам частини другої статті 233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції
6. ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубок С.М., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2025, у якій просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
6.1. Скаржник наводить доводи про те, що отримавши грошовий атестат не дізнався та не міг дізнатися про порушення своїх прав, позаяк такий атестат не містив інформації про розмір прожиткового мінімуму застосованого відповідачем при розрахунку посадового окладу та окладу за військове звання у спірний період, відповідач також не повідомив про вказаний розмір у будь-який інший спосіб.
6.2. Крім того, скаржник зауважує, що після виключення зі списків особового складу В/ч НОМЕР_1 був переведений до іншого місця служби та продовжив проходити військову службу в іншій військовій частині, наразі бере участь в бойових діях, що, у свою чергу, вказує на наявність об`єктивних перешкод щодо своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав. 
7. Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубок С.М.
8. Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (касаційна скарга від 17.10.2025) доставлена в Електронний кабінет В/ч НОМЕР_1 17.10.2025 о 17:24, а ухвала про відкриття касаційного провадження від 03.11.2025 доставлена 04.11.2025 в Електронний кабінет В/ч НОМЕР_1 о 19:48, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
9. Правом подати відзив на касаційну скаргу відповідач не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку.
10. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 30.04.2026 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
11. За приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі установлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
12. У межах цього касаційного провадження необхідно вирішити питання щодо застосування строку звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються перерахунку грошового забезпечення військовослужбовця та інших похідних платежів за період 19.07.2022 по 19.05.2023.
13. Підставою для залишення позовної заяви без розгляду слугував висновок судів попередніх інстанцій щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, тривалість якого, з урахуванням частини другої статті 233 КЗпП України у редакції, яка набула чинності з 19.07.2022, становить три місяці й обчислюється з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.
14. Суди попередніх інстанцій вважали, що саме дата вручення позивачу грошового атестата (06.11.2024) є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.
15. Отже, звернувшись до суду з позовом лише 04.03.2025, ОСОБА_1 пропустив визначений законом строк звернення до суду та не навів поважних причин, які зумовили його пропуск.
16. Відповідаючи на питання, які порушені у касаційній скарзі, у зіставленні з нормативно-правовим регулюванням цих відносин, перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.
17. Стаття 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 18.07.2022), визначала строки звернення до місцевого загального суду за вирішенням трудових спорів.
18. Зокрема, частини перша -друга статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 18.07.2022) установлювали, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення (1).
18.1. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (2).
19. Так, у наведеній редакції статті 233 КЗпП України законодавець виокремив спори про стягнення належної заробітної плати у окрему категорію та установив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
20. Законом України від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:
20.1. «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
20.2. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
21. Аналіз наведеної редакції статті 233 КЗпП України свідчить про те, що законодавець установив: 
1) Тримісячний строк звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору (у тому числі - про стягнення належної працівнику заробітної плати) - для працівників, які продовжують перебувати у трудових відносинах;
2) Місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення для звернення до суду з позовом - у справах про звільнення;
3) Тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні - у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.
22. У цій справі суди попередніх інстанцій застосували до спірних правовідносин частину другу статті 233 КЗпП України, а суд апеляційної інстанції зазначив, що про виплату належних позивачу сум грошового забезпечення останньому було відомо при звільненні з військової служби та отриманні відповідного документа про нараховані суми (грошового атестату).
23. Однак, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою доводи позивача про те, що він продовжує військову службу, хоч і в іншій військовій частині.
24. Зокрема, як убачається із долученої до позовної заяви копії витягу з наказу командира В/ч НОМЕР_1 , 06.11.2024 позивача виключено зі списків особового складу В/ч НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення і вважати вибувшим до нового місця служби - В/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 (а/с 23). 
25. Крім того, у тексті апеляційної скарги позивач зазначав, що після виключення зі списків особового складу В/ч НОМЕР_1 був переведений до іншого місця служби та продовжив проходити військову службу в іншій військовій частині (а/с 84).
26. Колегія суддів наголошує, що частина друга статті 233 КЗпП України визначає строк звернення до суду зі спорами про звільнення та про належні при звільненні суми.
27. Строки звернення працівника до суду, визначені у частині другій статті 233 КЗпП України, пов`язані лише з актами, якими оформлюють припинення трудових відносин, що свідчить про те, що законодавець керувався фактом «остаточного розрахунку після звільнення».
28. Отже, з метою правильного обчислення строку звернення до суду з цим позовом та для вирішення питання яку частину статті 233 КЗпП України слід застосовувати до спірних правовідносин, судам слід надати оцінку наведеним доводам позивача та з`ясувати чи продовжує ОСОБА_1 перебувати на військовій службі.
29. За результатом установлення указаних обставин стане можливим визначити, яка частина статті 233 КЗпП України підлягає застосуванню до спірних правовідносин, з`ясувати день, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, установити початок відліку строку звернення до суду з цим позовом [у частині вимог за період з 19.07.2022 по 19.05.2023] та, за необхідності, з`ясувати наявність поважних причин пропуску такого строку.
30. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.04.2026 у справі № 420/20979/25.
31. З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви про перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця та інших похідних платежів за період з 19.07.2022 по 19.05.2023 є передчасним.
32. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
33. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
34. У цій справі суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення судових рішень, які перешкоджають подальшому провадженню у справі. 
35. За таких обставин, з огляду на заявлені до суду касаційної інстанції вимоги, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
36. З огляду на результат касаційного розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дубок Сергій Миколайович, задовольнити.
2. Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року скасувати, а справу № 240/6311/25 направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов