ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 280/1982/24
провадження № К/990/47202/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу №280/1982/24 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року (головуючий суддя Богатинський Б.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року (колегія суддів у складі головуючого судді Баранник Н.П., суддів - Малиш Н.І., Щербака А.А.),
УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційною Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(ІІ)/2023 в частині встановлення та виплати ОСОБА_1 заробітної плати з 10 січня 2024 року, яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури у сумі 56 000 грн та щомісячної надбавки за вислугу років у сумі 16 800 грн;
- зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру встановити та виплачувати ОСОБА_1 з 10 січня 2024 року заробітну плату, яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури у сумі 56 000 грн та щомісячної надбавки за вислугу років у сумі 16 800 грн, а також інші виплати, передбачені Розділом IX Закону України «Про прокуратуру».
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що після поновлення на підставі судового рішення на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області Запорізька обласна прокуратура, всупереч частині другій статті 81 Закону України «Про прокуратуру», нараховувала та виплачувала йому заробітну плату у розмірі посадового окладу прокурора окружної прокуратури без урахування установлених надбавок, у тому числі за вислугу років.
Короткий зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року, позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційною Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(ІІ)/2023 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати з 10 січня 2024 року, розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» без урахування (окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру»;
- зобов`язано Запорізьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з 10 січня 2024 року по дату прийняття рішення суду, заробітну плату, розраховану відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури та щомісячної надбавки за вислугу років, а також інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз норм законодавства та рішень Конституційного Суду України, дав підстави для висновку, що норми законодавства не містять обмежень щодо нарахування та виплати прокурорам, поновленим за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років, за виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру». Тобто правила нарахування та виплата заробітної плати працівникам прокуратури є загальними для всіх і будь-яких виключень чи обмежень щодо тих прокурорів, які є поновленими за рішеннями судів, не містять.
5. Суди відхилили посилання відповідача на лист-роз`яснення Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року №21-2139вих-503 ОКВ-23, оскільки такий не є ні нормативно-правовим актом, ні актом індивідуальної дії, який може регулювати такі правовідносини, а Закон України «Про прокуратуру» не містить жодних застережень щодо оплати праці прокурорів, які поновлені на посаді на підставі судового рішення, та не пройшли атестацію.
6. З огляду на це, суди попередніх інстанцій установили протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання рішень Конституційного Суду України, яка виразилася у ненарахуванні та невиплаті в повному обсязі ОСОБА_1 заробітної плати, розрахованої відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме без урахування (окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури та щомісячної надбавки за вислугу років) та інших виплат передбачених Розділом IX Закону України «Про прокуратуру» з 10 січня 2024 року до дня прийняття рішення судом першої інстанції.
Короткий зміст касаційної скарги
7. Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями Запорізька обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
8. Як на підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі указує на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
9. Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в частині порядку обрахунку та виплати заробітної плати поновленим за рішенням суду прокурорам, які не пройшли успішно атестацію та не були призначені до новостворених прокуратур, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(ІІ)/2023 та з урахуванням листа-роз`яснення Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року №21-2139вих-503окв-23 щодо порядку оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах за рішенням суду, які не пройшли успішно атестацію та не призначені у нову (реформовану) структуру органів прокуратури України (перебувають поза штатом).
10. Указує, що незважаючи на винесення відповідачем формального наказу про виконання судового рішення, позивач реально не може виконувати обов`язки першого заступника керівника, оскільки без проходження атестації ОСОБА_1 не може бути допущений до виконання повноважень прокурора у реформованій (неіснуючій) прокуратурі і до виконання своїх посадових обов`язків.
11. Зауважує, що відповідачу до виконання скеровано лист Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року №21-2139вих-503 ОКВ-23, згідно з яким, з 13 вересня 2023 року оплату праці прокурорів, поновлених за рішеннями судів на посадах в регіональних та місцевих прокуратурах, до проходження ними атестації слід здійснювати на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року, розраховуючи її на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без установлення надбавок, у тому числі за вислугу років.
12. Тож, на переконання скаржника, Запорізька обласна прокуратура, правомірно нараховувала та виплачувала заробітну плату позивачу, керуючись приписами статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та роз`ясненнями Офісу Генерального прокурора щодо оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів (які не пройшли атестацію), наданих листом від 12 жовтня 2023 року №21-2139вих-503 ОКВ-23.
Позиція інших учасників справи
13. Від ОСОБА_1 відзиву на касаційну скаргу відповідача не надійшло, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду судових рішень в суді касаційної інстанції.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
14. 09 грудня 2024 року до касаційного суду надійшла скарга Запорізької обласної прокуратури.
15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2024 року для розгляду справи №280/1982/24 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
16. Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2024 року касаційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишено без руху.
17. Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за скаргою Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі №280/1982/24 на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
18. Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Запорізької обласної прокуратури про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
19. Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2026 року справу №280/1982/24 призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами з 04 травня 2026 року.
20. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2026 року, у зв`язку із обранням до складу Великої Палати Верховного Суду судді Мартинюк Н.М., для розгляду справи №280/1982/24 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Жука А.В., суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Уханенка С.А.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
21. Судами попередніх інстанцій установлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі №280/2649/23, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року, задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 21 квітня 2023 року №161к про звільнення позивача з посади першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 21 квітня 2023 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 22 квітня 2023 року.
22. На виконання зазначеного рішення наказом керівника обласної прокуратури від 10 січня 2024 року №23к ОСОБА_2 поновлено на посаді заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області.
23. Після поновлення на посаді позивачу виплачується заробітна плата на основі посадового окладу без урахування встановлених надбавок, у тому числі за вислугу років.
24. На звернення позивача щодо розміру заробітної плати, відповідачем надано лист від 21 лютого 2022 року №21-34Вих-24 про надання інформації, та повідомлено, зокрема, що Конституційний Суд України фіксує нове місце прокуратури в системі органів державної влади та стандарти незалежності прокурорів, яких Україна має додержуватись як член Ради Європи, вимагається від держави забезпечити захист гарантій незалежності прокурорів подібно до того, як це зроблено для суддів. Пунктом 10 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» установлено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачу вальній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Керуючись листом Генерального прокурора, виплата заробітної плати, до успішного проходження атестації, здійснюється на основі окладу прокурора окружної прокуратури без урахування встановлених надбавок, у тому числі за вислугу років.
25. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виконання рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 та рішення Другою сенату Конституційною Суду України від 13 вересня 2023 року № 8-р(ІІ)/2023 в частині встановлення та виплати заробітної плати з 10 січня 2024 року, яка складається з окладу на посаді першого заступника керівника окружної прокуратури у сумі 56000 грн та щомісячної надбавки за вислугу років у сумі 16800 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Позиція Верховного Суду
26. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
28. За змістом частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
29. Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі слугували доводи відповідача про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в частині порядку обрахунку та виплати заробітної плати поновленим за рішенням суду прокурорам, які не пройшли успішно атестацію та не були призначені до новостворених прокуратур, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(ІІ)/2023 та з урахуванням листа-роз`яснення Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року №21-2139вих-503окв-23 щодо порядку оплати праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах за рішенням суду, які не пройшли успішно атестацію та не призначені у нову (реформовану) структуру органів прокуратури України (перебувають поза штатом).
30. Запорізька обласна прокуратура наполягає на тому, що розрахунок оплати праці прокурорів до проходження атестації з 13 вересня 2023 року та з урахуванням вимог рішення Конституційного Суду України №8-р(II)/2023, визначено в наступних розмірах:
- прокурорам регіонального рівня на рівні посадового окладу прокурора обласної прокуратури;
- прокурорам рівня місцевих прокуратур на рівні посадового окладу прокурора окружної прокуратури;
- без установлення надбавок, у тому числі за вислугу років.
31. На думку відповідача, до спірних правовідносин в контексті обрахунку заробітної плати прокурорам, які не пройшли атестацію та фактично не виконували повноваження за посадою, потрібно застосовувати за аналогією із гарантіями для суддів, частину десяту статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
32. Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що заробітна плата прокурора повинна визначатись виключно Законом України «Про прокуратуру».
33. Колегія суддів зауважує, що окреслені відповідачем питання були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постановах від 08 травня 2025 року у справі №280/2810/24, від 05 грудня 2024 року у справі №380/28500/23 та від 21 березня 2025 року у справі №380/3566/24, які стосуються подібних правовідносин.
34. У силу приписів частини третьої статті 341 КАС України, Верховний Суд ураховує зазначені висновки при вирішенні цього спору і далі зазначає таке.
35. Так, у вказаних постановах Верховний Суд виходив з того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» запроваджено реформування системи органів прокуратури.
36. У пункті 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» указаного Закону визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури (абзац перший); за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури (перше речення абзацу третього).
На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (друге речення абзацу третього).
37. Рішенням Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(II)/2023 у справі №3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23) за конституційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності), зокрема, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX; друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, визнане неконституційним, втрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
38. У зазначеному рішенні, Конституційний Суд України зазначив, що конституційні повноваження прокуратури в поєднанні з її інституційним місцем у системі правосуддя наближують функціонування прокуратури до європейських стандартів, насамперед в аспекті зміцнення ролі цієї інституції як важливого елементу системи кримінального правосуддя, що обумовлює потребу в наданні прокурорам гарантій незалежності законом, щоб забезпечити функціонування дієвої системи правосуддя, яка спроможна захистити права і свободи людини.
39. Урегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади.
40. Конституційний Суд України зазначив, що наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
41. З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» питання винагороди прокурорів, які пройшли атестацію та яких переведено до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, регулює Закон, а питання винагороди тих прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, - підзаконний нормативний акт - постанова Кабінету Міністрів України.
42. Тож, оспорювані приписи Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» визначають відмінне від установленого статтею 81 Закону регулювання оплати праці прокурорів, що свідчить про відмінність у підході законодавця до питання винагороди прокурорів, а отже, про неоднакове ставлення до прокурорів попри те, що їх наділено єдиним юридичним статусом за обсягом гарантій забезпечення їх незалежності як невіддільного складника цього статусу.
43. Конституційний Суд таку відмінність у ставленні до прокурорів, які мають єдиний юридичний статус, визнав не виправданою та указав на її дискримінаційність.
44. Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» суперечить частині другій статті 24 Конституції України.
45. Отже, з огляду на визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), другого речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», після ухвалення Конституційним Судом рішення №8-р(II)/2023, на прокурорів, у тому числі які не завершили процедуру атестації, розповсюджуються положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» в контексті визначення розміру винагороди прокурорів.
46. Так, частиною першою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
47. Згідно із частиною другою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
48. Тобто, згідно із означеною нормою закону заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок, зокрема, і надбавки за вислугу років, а тому із 13 вересня 2023 року Запорізька обласна прокуратура, зважаючи на рішення Конституційного Суду України №8-р(II)/2023, повинна здійснювати нарахування та виплату заробітної плати прокурорам з урахуванням складових, визначених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».
49. Судами попередніх інстанцій установлено, що наказом керівника Запорізької обласної прокуратури №23к від 10 січня 2024 року наказ про звільнення позивача скасований та на виконання рішення суду позивача поновлено на посаді першого заступника керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області з 22 квітня 2023 року.
50. Відповідач наголошує, що на теперішній час ОСОБА_1 поновлений за рішенням суду та не вважається таким, що успішно пройшов атестацію, передбачену Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», та не є прокурором призначеним у нову структуру органів Запорізької обласної прокуратури.
51. Тому відповідачем оплата праці прокурорів та слідчих, поновлених за рішеннями судів на посадах у регіональних, місцевих і військових прокуратурах, до проходження ними атестації здійснюється на підставі статті 81 Закону України «Про прокуратуру», розрахованої на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня [у цій справі - посадового окладу прокурора окружної прокуратури] без установлення будь-яких надбавок, у тому числі за вислугу років та за виконання обов`язків на адміністративній посаді.
52. Наведені обставини у взаємозв`язку із нормами закону, які регулюють спірні правовідносини, дають підстави стверджувати, що починаючи з 10 січня 2024 року заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася у меншому розмірі, ніж установлено Законом України «Про прокуратуру».
53. Зважаючи на такі висновки Верховного Суду, позиція Запорізької обласної прокуратури щодо здійснення обрахунку заробітної плати позивача у спірний період на підставі листа Офісу Генерального прокурора від 12 жовтня 2023 року №21-2139вих-503 ОКВ-23 (том 1, а.с.47), у якому зазначено про розрахунок її на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років, за аналогією із гарантіями суддів, закріпленими Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а саме згідно з частини десятої статті 135 цього Закону суддям, які не здійснюють правосуддя, виплачується посадовий оклад без доплат, не ґрунтується на нормах закону та є неправомірною.
54. Узагальнюючи наведене, Верховний Суд констатує, що Запорізька обласна прокуратура допустила протиправну бездіяльність в частині нарахування та виплати позивачу заробітної плати, а суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку аргументам сторін і дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Доводи скаржника не спростовують цього висновку й не дають підстав для скасування чи зміни рішень, які оскаржуються.
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
55. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
56. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
57. Ураховуючи викладене, перевіривши за матеріалами адміністративної справи доводи та вимоги касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Висновок щодо розподілу судових витрат
58. З огляду на результат касаційного розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Запорізької обласної прокуратури залишити без задоволення.
2. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі №280/1982/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко
С.А. Уханенко
Судді Верховного Суду