ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 13 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/2712/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні з 05.01.2025 по 22.01.2025;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні з 05.01.2025 по 22.01.2025. 
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 отримано травму під час виконання обов`язків при захисті Батьківщини, яку ВЛК визнано тяжкою. Однак, відповідачем не нарахована та не виплачена додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 05.01.2025 по 22.01.2025, при тому, що позивач у вказаний період проходив стаціонарне лікування за кордоном після отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. З огляду на зазначене, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом за захистом своїх прав. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/2712/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач Військова частина НОМЕР_1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. У відзиві відповідач послався на те, що позивачу було виплачено додаткову винагороду відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260. Як зазначає відповідач, виплата була здійснена у зв`язку з перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я на підставі підтвердних документів та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2025 № 489 «Про виплату додаткової винагороди за січень 2025 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 » за період з 01.01.2025 по 22.01.2025. Витяг із зазначеного наказу та відповідний додаток міститься в матеріалах справи. Крім того, відповідач послався на довідку про нараховану та виплачену додаткову винагороду на період дії воєнного стану від 15.12.2025 № 7702, долучену представником позивача до позовної заяви, відповідно до якої позивачу було виплачено додаткову винагороду у сумі 70 967,74 грн за період з 01.01.2025 по 22.01.2025. З урахуванням викладеного відповідач вважає, що військова частина НОМЕР_1 діяла у межах та спосіб, визначених чинним законодавством, з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та Порядку, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до військового квитка серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 на підставі наказу від 09.12.2023 № 338.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.02.2024 №3083 старший сержант ОСОБА_1 23.01.2024 одержав: мінно-вибухову травму. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої щоки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин грудей зліва. Вогнепальне осколкове проникаюче поранення живота з ушкодженням селезінки, тонкої кишки. Гемоперитонеум, заочеревина гематома ліворуч. Множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин лівого плеча. Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої гомілки з уламковим внутрішньосуглобовим переломом великогомілкової та малогомілкової кісток. Вогнепальне осколкове сліпне поранення лівої стопи з уламковим переломом суставних фаланг I,II пальців та п`яткової кістки. Поблизу н.п. Синьківка Куп`янського району, Харківської області.
У період з 24.01.2024 по 31.01.2024 старший сержант ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону з діагнозом Т01.8 Поєднане вогнепальне поранення (від 23.01 24) голови, грудей, живота та кінцівок. Сліпе поранення м`яких тканин лівої щоки з наявністю стороннього тіла (металевий осколок). Сліпе поранення м`яких тканин грудей зліва з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) Сліпе проникаюче поранення живота з ушкодженням селезінки, тонкої кишки та наявністю стороннього тіла (металевий осколок), гемоперитонеум, заочеревина гематома ліворуч. Множині сліпі поранення м`яких тканин лівого плеча з наявністю сторонніх тіл (металевих осколків). Сліпе поранення лівої гомілки з уламковим внутрішньосуглобовим переломом великогомілкової та малогомілкової кісток з наявністю стороннього тіла (металевий осколок). Сліпе поранення лівої стопи з уламковим переломом суставних фаланг І, ІІ пальців та п`яткової кістки з наявністю сторонніх тіл, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №1047. 
З 31.01.2024 по 16.02.2024 старший сержант ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Олександрівська клінічна лікарня м. Києва" Відділення загальної хірургії з діагнозом Поєднане вогнепальне осколкове поранення (від 23.01.2024. p) голови, грудей, живота та кінцівок. Cліпе поранення м`яких тканин лівої щоки в наявністю стороннього тіла (металевий осколок). Сліпе поранення м`яких тканин грудей зліва з наявністю стороннього тіла (металевий осколок). Сліпе проникаюче поранення живота з ушкодженням селезінки (Moore ІІІ), тонкої кишки та наявністю стороннього тіла (металевий осколок), гемоперитонеум, заочеревинна гематома ліворуч. Множинні сліпі поранення м`яких тканин лівого плеча з наявністю сторонніх тіл (металевих осколків). Сліпе поранення лівої гомілки уламковим внутрішньосуглобовим переломом великогомілкової та малогомілкової кiсток з наявністю стороннього тіла (металевий осколок). Сліпе поранення лівої стопи з уламковим переломом суглобових фаланг І, ІІ пальців та п`яткової кістки з наявністю сторонніх тіл. Операція (від 23.01.7024 p): Лапаротомія, спленектомія, ушивання петель тонкої кишки, ревізія лівої нирки, ревізія лівої нирки, тампонада ложа селезінки (5 серветок марлевих), санація та дренування черевної порожнини, закриття лапаростома. ПХО ран. Exfit перелому кісток гомілки АЗФ «стегно-гомілка». СПО (07.02.2024): ВХО ран лівої гомілки, лівої стопи. Некрсеквестректомія. Ревізія плеснових кісток лівої стопи. СПО (09.02.2024): ВХО ран лівої гомілки, лівої стопи. Часткове ушивання рани гомілки. ВАК-перев`язка. СПО (14.02.2024): ВХО ран лівої гомілки, лівої стопи. Часткове ушивання рани гомілки. ВАК-перев`язка. Посттравматична нейропатія лівого серединного нерва, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №6700451.
У період з 16.02.2024 по 11.03.2024 старший сержант ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_3 з діагнозом Т01.1 Відкриті рани грубної клітини та живота, нижньої частини спини та/або таза Поєднане вогнепальне осколкове поранення (від 23.01.2024. p) голови, грудей, живота та кінцівок. Сліпе поранення лівої гoмілки з уламковим внутрішньосуглобовим переломом лівої великогомілкової та малогомілкової кісток, лівої стопи з уламковим переломом плесневих фаланг І, ІI пальців та п`яткової кістки з дефектом кісткової тканини та наявністю сторонніх тіл, Сліпе проникаюче поранення живота з ушкодженням селезінки (Mооге ІІІ) та тонкої кишки з наявністю стороннього тіла металевої щільності, гомоперитонеум, заочеревинна гематома ліворуч. Множинні сліпі поранення м`яких тканин лівого плеча з наявністю сторонніх тіл, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №228.
Згідно медичної довідки Університетської лікарні Фрайбурна Клініка внутрішніх хвороб ІІ від 27.01.2025 ОСОБА_2 перебував на постійному амбулаторному та стаціонарному лікуванні з 13.03.2024.
У відповідності до довідки військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 04.09.2024 №2374, виданої відносно ОСОБА_1 , - Травма, пов`язана із захистом Батьківщини. 
Травма тяжка, згідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370. 
На підставі статті - графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ потребує тривалого лікування. За наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007 - травма тяжка.
Як зазначено представником позивача у позовній заяві, ОСОБА_1 не була виплачена відповідачем додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, виходячи із розміру 100 000 грн, за період його знаходження на стаціонарному лікуванні у період з 05.01.2025 по 22.01.2025.
У зв`язку із цим, представник позивача 28.11.2025 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплати додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 збільшеної до 100 000 грн за місяць, за час перебування на стаціонарному лікуванні. 
Листом відповідач від 20.12.2025 №21800 повідомив представника позивача, що ОСОБА_1 з 24.01.2024 по 31.07.2024 та з 01.09.2024 по 22.01.2025 нараховано та виплачено додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії гарнізонної ВЛК НВМКІ «ГВКГ» НОМЕР_4 від 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 встановлено потребу у тривалому лікуванні в цілому чотири місяці підряд, тобто з 04.09.2024 по 04.01.2025. Враховуючи вищевикладене, відповідачем повідомлено, що ОСОБА_1 буде здійснено перерахунок додаткової винагороди за період лікування з 01.08.2024 по 31.08.2024, з урахуванням раніше виплаченої суми за період лікування з 05.01.2025 по 22.01.2025.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди за період, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби, визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч. 1 ст. 1 Закону №2232-XII).
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII). Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч. 2 ст. 1 Закону №2232-XII). Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII).
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 3 Закону №2232-XII) .
Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України та діє на теперішній час.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування передбачено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 28 червня 2023 р. №3161-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168).
Згідно з пунктом 1-1 Постанови №168 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Відповідно до пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). 
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. 
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про виплату додаткової винагороди за січень 2025 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 " № 489 від 03.02.2025 позивача було включено до списків на виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні за період з 01.01.2025 по 22.01.2025.
Згідно з довідкою про нарахування та виплату додаткової винагороди від 15.12.2025 № 7702, позивачу за січень 2025 року фактично виплачено 70 967,74 грн за період з 01.01.2025 по 30.01.2025.
Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем було здійснено нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до вимог Постанови № 168. Факт виплати підтверджується як наказом про виплату додаткової винагороди, так і довідкою про нарахування та виплату додаткової винагороди, долученою самим позивачем до матеріалів справи.
За таких обставин суд приходить до висновку, що право позивача на отримання додаткової винагороди було реалізоване, а тому підстави вважати дії відповідача протиправними чи вбачати порушення прав позивача відсутні.
Доводи позивача щодо невключення його до наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн відповідно до пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні з 05.01.2025 по 22.01.2025, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. 
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненарахування або невиплату позивачу зазначеної додаткової винагороди. Натомість наявні у справі документи підтверджують факт її нарахування та виплати. 
За таких обставин наведені позивачем доводи є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова