Справа № 459/4463/25 
Провадження № 2/459/1493/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
29 квітня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
в складі: головуючого-судді   Отчак Н.Я.
з участю секретаря    Савіцької Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
17.12.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 19526 від 21.09.2024 по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 29400 грн, нараховані відповідно до п. 1.2 договору за ставкою 1% за кожен день користування кредитів з підстав неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання по сплаті відсотків за кристування кредитом за період 21.09.2024 - 15.11.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 головуючим суддею визначено суддю Дем`яновську Ю.Д.
Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 18.12.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження.
На підставі розпорядження керівника апарату Шептицького міського суду Львівської області Рибіцької А. В. №56 від 23.02.2026 у зв`язку із тимчасовим відрядженням судді Дем`яновської Ю.Д. до Пустомитівського районного суду Львівської області, згідно з п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено повторний авторозподіл вказаної цивільної справи (протокол від 23.02.2026), відповідно до якого визначено головуючого суддю Отчак Н. Я.
03.04.2026 судом задоволено клопотання представника та повторно витребувано у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» запитувану інформацію, а судовий розгляд відкладено на 29.04.2026. 
Представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останнього до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано.
На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 21.09.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 19526, за умовами якого ТОВ «ФК «Процент» зобов`язується надати ОСОБА_1 грошові кошти (споживчий кредит) в розмірі 7 000 грн строком на 730 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1% за кожен день користування; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Позивач здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить відповідачу через платіжний сервіс (платіжну установу) чи в інший спосіб (п. 1.1.-1.11 кредитного договору). 
Даний договір укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті https:procent.com.ua (далі по тексту ІТС) відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Для отримання кредиту та укладення договору, позичальник в особистому кабінеті в ІТС заповнює особисту інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення в ІТС усіх граф відповідної форми, в якій вказує суму кредиту та бажаний строк надання кредиту. У разі схвалення заявки на кредит, ІТС товариства генерується Паспорт споживчого кредиту для ознайомлення, Договір, що є офертою та містить усі істотні умови, про, що інформує позичальника в особистому кабінеті. Товариство надсилає позичальнику електронний підпис з одноразовим ідентифікатором шляхом направлення на телефонний номер позичальника, що вказаний і особистому кабінеті. Позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та підписує його шляхом введення введення в спеціальному полі електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, ознайомлюється даним договором підписує його шляхом направлення повідомлення товариству, яке підписується відповідно до абзацу 3 статті 12 ЗУ "Про електронну комерцію", а саме шляхом введення у спеціальному полі, електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, який відповідає вимогам 3 статті 12 ЗУ "Про електронну комерцію" та натискання іконки "Підписати договір". Після підпису позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором цього Договору повідомлення надходить в ІТС товариства та свідчить/повідомляє товариство про те, що позичальник надав згоду (акцептував) даний Договір. Після зазначених дій, даний Договір підписується з сторони товариства шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфікованою електронною печаткою з кваліфікованою електронною познакою часу уповноваженою особою, відповідно до чинного законодавства (п. 6.1., 6.4., 6.7., 6.8., 6.9. кредитного договору). 
Кредитний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 769508.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Також відповідно до п. 6, 7, 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір про надання фінансової послуги (крім договору, предметом якого є послуга з торгівлі валютними цінностями або виконання платіжної операції, якщо зобов`язання за відповідними правочинами повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення) укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину: 1) у паперовій формі; або 2) у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; або 3) у порядку, передбаченому законодавством України про електронну комерцію.
У разі недотримання письмової форми договору про надання фінансової послуги, якщо така форма договору передбачена цією частиною, такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
На підставі викладеного законодавство України надає можливість укласти кредитний договір відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію» з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений між позивачем та відповідачем 16.10.2023 року кредитний договір № 1035-839-1 не суперечить Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не визнаний на час розгляду справи недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Отримання відповідачем 7000 грн кредитних коштів та приналежність банківської картки підтверджується витягом Приватбанку по рахунку відповідачки та листом банку від 18.04.2026.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 19526 від 21.09.2024 станом на 15.11.2025 підтверджується наявність заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 29400 грн за період 21.09.2024 – 15.11.2025; відсотки нараховані відповідно до п. 1.2 договору за ставкою 1% за кожен день користування кредитів з підстав неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання по сплаті відсотків за кристування кредитом. 
В даному випадку позивачем доведено факт укладення кредитного договору із відповідачем та отримання ним кредиту в розмірі визначеному договором. Відповідачем не надано доказів того, що інша особа уклала від її імені договір та/або використала без її згоди отриманні кредитні кошти, які надійшли на її банківський рахунок. 
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15, провадження № 61-8803св22).
Матеріалами справи підтверджено вимоги позивача. Відповідач доводів позивача про визначену у позові заборгованість по сплаті відсотків не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не подав.
При цьому позивач просив стягнути з відповідача виключно прострочені по сплаті проценти за користування кредитом за період з 21.09.2024 по 15.11.2025 року та не вимагав і не пред`являв вимоги щодо дострокового повернення суми кредиту, відповідно до п. 2.1.2, 2.1.6, 4.7 Кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».
Зважаючи на викладене, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.
Позивачем на підтвердження понесення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката, надано суду копію договору про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024, що укладений між ТОВ «ФК «Процент» та ФОП Руденко К.В.; копію довіреності; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію акту приймання-передачі наданих послуг № 73 від 30.09.2025 та копію платіжної інструкції щодо переказу коштів № 2941 від 30.09.2025. 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 4000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача, оскільки позов задоволено. 
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, код ЄДРПОУ 41466388) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором № 19526 від 21.09.2024, по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 29400,00 гривень за період з 21.09.2024 по 15.11.2025.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 29 квітня 2026 р.

Суддя: Н. Я. Отчак