Єдиний унікальний номер 722/408/26
Номер провадження 2/722/520/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого: Суського О.І.
секретаря: Сімак О.І..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач – ОСОБА_1 , звернувся до Сокирянського районного суд Чернівецької області із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позов вказував, що 12.10.2003 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №17. Від спільного шлюбу мають дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначив, що починаючи з 2024 року з відповідачкою стосунки погіршилися, між ними виникли непорозуміння та сварки, що стало причиною припинення їхніх сімейних стосунків. Після припинення шлюбних стосунків з відповідачкою фактично не спілкується та не ведуть спільного господарства, сім`я розпалась по тій причині, що не знайшли спільного розуміння та втратили почуття поваги один до одного. Відповідачка проживає окремо за адресою: с.Білоусівка, Дністровського району, Чернівецької області. Миритися з відповідачкою не планує та в подальшому відновлювати сімейні стосунки, тому вирішив розірвати шлюб, оскільки подальше перебування з нею в зареєстрованому шлюбі суперечить його інтересам, що стало підставою із зверненням до суду. При цьому має бажання вирішити в судовому порядку питання щодо здійснення ним батьківських прав та визначити місце проживання їхньої неповнолітньої доньки з ним. Оскільки донька досягла чотирнадцяти років, а тому хочуть проживати з позивачем, проте відповідачка заперечує проти цього та хоче, щоб донька проживала з нею. Так як спільної згоди не дійшли тому виник спір.
Як батько неповнолітньої дитини має постійне місце проживання, займається підприємницькою діяльністю, вирощує сільськогосподарську продукцію, яку реалізовує, а відтак має джерела існування, що дає йому можливість створювати для дитини всі належні умови для проживання, виховання та розвитку, не позбавлений батьківських прав щодо їхньої дитини, має можливість її самостійно утримувати, забезпечувати її здоровим харчуванням, одягом, засобами гігієни, створювати належні умови для її гармонійного розвитку. Є здоровим та працездатним, на диспансерному наркологічному чи психіатричному обліку не перебуває, а тому протипоказання для виконання опікунства та/або піклування відсутні, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За таких обставин самостійно виховує та утримує їхню спільну з відповідачкою доньку, оскільки відповідачка фактично не бере участі у її вихованні, фінансової та матеріальної допомоги не надає та спільно з ними не проживає. Враховуючи, що відповідачка самоусунулась від участі у вирішенні питань життя їхньої спільної дитини, весь тягар виховання, утримання та піклування покладено на позивача.
Встановлення факту має для позивача важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько», що згідно норм Податкового Кодексу України дасть позивачу підстави для отримання допомоги на утримання дитини в розмірі 150% від соціальної пільги, змінити місце проживання дитини та після закінчення воєнного стану виїжджати разом з нею за кордон без документального оформлення згоди матері, а також мати право на додаткову відпустку. Оскільки від цього залежить виникнення та можливість реалізації його права, а іншим способом підтвердити цей факт неможливо, відповідачка не має можливості приймати безпосередньо участь у вихованні дитини, вважає що є підстави для встановлення цього факту судом щодо залишення проживання його дитини разом із батьком на його повному самостійному утриманні та вихованні.
А тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, а також залишити проживати з ним його неповнолітню доньку, який самостійно їх виховує і утримує. 
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, натомість направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позивачем вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, з наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 19.01.1998 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається із копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2026/003540193 від 05.03.2026 року зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : АДРЕСА_1 .
Як вбачається із копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2026/003959367 від 12.03.2026 року зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : АДРЕСА_1 .
Також судом встановлено, що 12.10.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Під час шлюбу у сторін народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 21.07.2011 року виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №25.
Копією витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2025/012344953 від 27.08.2025 року підтверджується зареєстроване місце проживання неповнолітньої доньки з її батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з довідки-характеристики №257 від 09.03.2026 року, виданої старостою Білоусівського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в  АДРЕСА_1 , характеризується з позитивної сторони, в сім`ї та побуті веде себе гідно, врівноважений, трудолюбивий, спокійний, доброзичливий у стосунках з людьми. Ніяких порушень громадського порядку, зловживань алкогольними напоями за ним не помічено, скарг від сусідів та інших односельчан до старостинського округу не надходило.
Із характеристики, виданої ОЗ «Білоусівський ліцей» Дністровського району Чернівецької області, вбачається що ОСОБА_3 дійсно навчається у даному ліцеї в 9 класі, зарекомендувала себе старанною, сумлінною, дисциплінованою ученицею. Батько цікавиться навчанням дитини і відповідально ставиться до виховання доньки. 
Як вбачається із довідки №278 виданої 16.03.2026 року Білоусівським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, з позивачем, ОСОБА_1 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 – ОСОБА_6 , 2004 р.н. – донька та ОСОБА_3 , 2011 р.н. – донька.
З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 №15 виданого 16.03.2026 року, складеного та підписаного комісією Білоусівського старостинського округу, підтверджується зареєстроване та фактичне проживання позивача разом із своєю неповнолітньою донькою за адресою: АДРЕСА_1 . 
Статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється відсутність взаєморозуміння між ними, втрата поваги та любові один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між ними фактично припинені. Позивач переконаний, що подальше збереження шлюбу та примирення між ними неможливе.
Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даною вимогою, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення.
Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість.
Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.
Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.
Що стосується встановлення факту, що має юридичне значення, позивач вказує, що встановлення даного факту має для нього важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько» і дасть можливість оформити документи щодо допомоги на дитину, яка виховуються лише одним з батьків, змінити місце проживання дитини без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із ними, реалізувати право одинокого батька на першочергове отримання житла та мати право на додаткову відпустку.
Судом встановлено, що у позивача та відповідача з 2024 року сімейні стосунки погіршилися, не проживають разом однією сім`єю, не підтримують між собою шлюбні відносини, відповідачка проживає окремо, участі у вихованні та утриманні неповнолітньої доньки практично не бере, позивач проживає разом із своєю донькою сам, самостійно її виховує та утримує, а також створив належні умови для її виховання та розвитку.
Таким чином факт виховання доньки батьком свідчить про його повну відповідальність, а також самостійне утримання та виховання, що повністю підтверджується наданими доказами.
Крім того зазначене не заперечувалось та визнано матір`ю, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання неповнолітньої доньки та її перебування на повному утриманні батька.
Суд вважає, що відповідачкою ОСОБА_2 свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні доньки є мінімальною та недостатньою.
З урахуванням викладеного, відповідно до ст.89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. 
У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 24, 110, 112, 141, 150, 157, 160 СК України, ст.ст. 13, 141, ч.4 206, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 12.10.2003 року виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №17 – розірвати.
Визначити місце проживання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який її самостійно виховує та утримує.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені ним судові витрати у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.
Копію даного рішення, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: