ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1119/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область 
про стягнення штрафу у розмірі 114 975,00 грн. 

Без виклику (повідомлення) учасників справи

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця "Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (далі - відповідач) штраф у розмірі 114 975,00 грн.
Ухвалою від 12.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. 
30.03.2026 через систему "Електронний суд" від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" надійшов відзив на позов, в якому він проти позову заперечує.
Разом із відзивом на позов, відповідач надав клопотання, в якому просив розглядати справу № 904/1119/26 у загальному провадженні а також заяву про витребування доказів, а саме: накази про прийняття на роботу та/або довідки з місця роботи Ясінська О.Ю., Сабаєва Н.П. та Жук Н.А.; довіреність на вагаря ПП “Стіл Сервіс” Михайленко О.А.
Ухвалою від 01.04.2026 у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про витребування доказів відмовлено. У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
02.04.2026 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.
Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Суд бере до уваги, що за змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.
Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.
Згідно ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.
Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
При цьому, розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).
Слід також відзначити, що з практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.
Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті статті 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
14.05.2026 справу розглянуто по суті в межах розумного строку.
Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 АТ "Укрзалізниця" засвідчило прийняття від ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом. Відтак, ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" приєднано АТ "Українська залізниця" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
22.05.2025 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці по накладній №45103720 у вагонах №53589859, 56124738, ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" відправлений вантаж - вугілля на станцію Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".
24.05.2025 вагони №53589859, 56124738 по накладній №45103720 прибули на станцію призначення Кривий Ріг Головний. По заявці вантажоодержувача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 25.05.2025 №9, згідно ст. 52 Статуту залізниць України, даний вантаж було переважено на справних статистичних 150 тн вагах №10021 вантажоодержувача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", повіренних 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія" та виявлено, що:
-тара вагона №53589859 -22800кг, нетто 68050кг, при зважуванні виявлено: брутто-90050кг, тара перевірена з документа 22800кг, нетто 67250кг, що менше документа на 800кг;
-тара вагона №56124738 -23650кг, нетто 67050кг, при зважуванні виявлено: брутто-89950кг, тара перевірена з документа 23650кг, нетто 66300кг, що менше документа на 750кг;
Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 №334, складено комерційний акт ф.ГУ-22 від 25.05.2025 №467004/111.
Згідно із накладною №45103720 загальна сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає: за вагон №53589859 – 11 571,00грн; за вагон №56124738 – 11 424,00грн. 
Відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення. За неправильно зазначену у накладній масу вантажу позивач нарахував штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 114 975,00грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що в порушення вимог п.10 Правил складання актів, комерційний акт №467004/14211 від 25.05.2025 не містить підпису начальника вантажного району та працівника станції, який особисто здійснював перевірку, а підписаний зі сторони залізниці тільки однією уповноваженою особою – це начальником станції Ясінська Ю.О. Отже, комерційний акт не можна віднести до належного та допустимого доказу у справі;
Відповідач зауважує, що позивачем не надано жодного доказу невідповідності фактичної маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній №45102720.

ВІДПОВІДЬ НА ВІДЗИВ ТА ПИСЬМОВІ ПОЯСНЕННЯ ПОЗИВАЧА.
У відповіді на відзив на позовну заяву позивач не погоджується із запереченнями відповідача та зазначає, що на виконання пункту 10 Правил, Комерційний акт від 25.05.2025 №467004/111, як слідує з його тексту, підписаний трьома працівниками залізниці. Саме заступник начальника станції Ясінська О.Ю. (право підписання визначено нормою п.10 Правил складання актів), агенти комерційні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (право визначено наказом від 16.05.2025 №70/ДС, та посадова інструкція агента комерційного).
Також позивач вказує, що лист від 06.02.2026 №125, лист №145 від 25.02.2026 року засвідчують що посада начальника району (вантажного) станції Кривий Ріг-Головний була вакантною та з 01.07.2025 року вилучена зі штатного розпису. Тобто, посада начальника району (вантажного) на дату складання комерційного акту була вакантна.
Згідно наказу начальника станції залізничної Кривий Ріг –Головний ВП «Служба роботи станції» РФ «Придніпровська залізниця» від 16.05.2025 №70/ДС встановлено перелік працівників станції на право підписання комерційного акту. Як наслідок на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.
В контексті викладеного позивач зазначає, що станція Кривий Ріг-Головний має два місця роботи-зони обслуговування працівниками господарства вантажної та комерційної роботи станції Кривий Ріг-Головний, які територіально віддалені один від одного та знаходяться на різних станціях. Перша зона роботи – це станція Кривий Ріг-Головний, до якої входять безпосередньо станція Кривий Ріг-Головний та вантажний район, який примикає до станції Кривий Ріг-Головний (усі комерційні акти, що складаються на території станції та вантажного району згідно наказу начальника станції Кривий Ріг-Головний №70/ДС від 16.05.2025 підписуються начальником району(вантажного) або особою яка його заміщає на час відсутності. Друга зона роботи – це під`їзна колія ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», робочі місця працівників вантажного господарства розташовані на станції Східна-Сортувальна. Станція Східно-Сортувальна з`єднана зі станцією Кривий Ріг-Головний перегоном, що обслуговується поїзним локомотивом, а подавання вагонів на під`їзну колію ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» часто здійснюється не через станцію Кривий Ріг-Головний, а через станцію Новоблочна. Приймально-здавальні операції здійснюються безпосередньо на під`їзній колії після подавання. Круг обов`язків начальника вантажного району не розповсюджується на робочі місця, що розташовані на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ». Тому наказом начальника станції Кривий Ріг-Головний №70/ДС від 16.05.2025 визначені особи (агенти комерційні), які мають право підпису комерційних актів, які складаються на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» замість начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).
Позивач наполягає, що саме комерційний акт від 25.05.2025 №467004/111 складено на під`їзній колії ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ», та перевірка маси проводилась безпосередньо в порядку ст. 52 Статуту залізниць України за заявкою вантажоодержувача, присутність представників вантажоодержувача означена в комерційному акті, з послідуючим його підписанням відповідно до повноважень визначених довіреністю №14-134юр. від 11.03.2025 року. Представник Разваркіна О.М., є представником одержувача та має повноваження відповідно до довіреності №14-134юр. від 11.03.2025 року. Вагар Міхайленко О.А. приймала участь у зважуванні разом з представником Разваркіна О.М., що не заперечується Правилами, проте підписання комерційного акту здійснено Разваркіна О.М. відповідно до наданих повноважень. При цьому пункт 10 Правил складання актів та сам бланк комерційного акта, затверджений Додатком 1 до пункту 1 Правил складання актів, передбачають лише один підпис представника одержувача. Саме тому в комерційних актах наявний підпис лише одного представника одержувача, який безпосередньо й підписав комерційний акт. Залізниця не наділена повноваженнями визначати коло підписантів з боку клієнта або примушувати одержувача до залучення додаткових осіб для засвідчення акта.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є правомірність нарахування штрафу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до електронного повідомлення про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 АТ "Укрзалізниця" засвідчило прийняття від ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №00178353/2020-001 від 13.03.2020 та повідомило останньому про присвоєні йому коди: 1. відправника/одержувача 8887; 2. платника 8127810 та відкрито особовий рахунок з ідентичним номером.
Повідомлення підписано електронним підписом інженера 2 категорії відділу договорів філії "ЦТЛ" Рудник Надією Валеріївною 13.03.2020 о 15:30год.
Таким чином, 13.03.2020 між АТ "Українська залізниця" та ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, що знаходиться у публічному доступі (а.с. 48-56).
Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за використання (користування) власного вагона перевізника не є орендною платою (п. 1.1 договору).
Надання послуг за цим договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (п. 1.4 договору).
Договір є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (п. 1.5 договору).
Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником Інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до п. 12.1 договору (п. 1.10 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника (п. 2.1.4); відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п. 2.1.5).
Відповідно до п. 2.3 договору перевізник зобов`язаний, зокрема, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у власних вагонах (контейнерах) перевізника, надавати власні вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації, розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів (п. 2.3.2); складати документи, передбачені п. 1.3, 1.4 та розд. 4 договору, щодо нарахування сум платежів (п. 2.3.5).
Строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з перевезення, становить три роки (п. 7.3 договору).
Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (п. 12.1 договору).
Позивач в позові зазначає, що 22.05.2025 зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці по накладній №45103720 у вагонах №53589859, 56124738, ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" відправлений вантаж - вугілля на станцію Кривий Ріг Головний Придніпровської залізниці, на адресу ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".
24.05.2025 вагони №53589859, 56124738 по накладній №45103720 прибули на станцію призначення Кривий Ріг Головний. По заявці вантажоодержувача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 25.05.2025 №9, згідно ст. 52 Статуту залізниць України, даний вантаж було переважено на справних статистичних 150 тн вагах №10021 вантажоодержувача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", повіренних 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія" та виявлено, що:
-тара вагона №53589859 -22800кг, нетто 68050кг, при зважуванні виявлено: брутто-90050кг, тара перевірена з документа 22800кг, нетто 67250кг, що менше документа на 800кг;
-тара вагона №56124738 -23650кг, нетто 67050кг, при зважуванні виявлено: брутто-89950кг, тара перевірена з документа 23650кг, нетто 66300кг, що менше документа на 750кг;
Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України та п. 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 №334, складено комерційний акт ф.ГУ-22 від 25.05.2025 №467004/111.
Згідно із накладною №45103720 загальна сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає: за вагон №53589859 – 11 571,00грн; за вагон №56124738 – 11 424,00грн. 
Суд звертає увагу, що позивачем допущено описку у в позові в частині зазначення № накладної, а саме вказано №45103720, тоді як згідно доданих документів, вірним номером накладної є №.45102720.
Вказаний номер накладної 45102720 також зазначає і відповідач. 
В комерційному акті № 467004/111 від 25.05.2025 зазначено, що 25.05.2025 по заявці вантажоодержувача на перевірку маси, згідно ст. 52 Статуту залізниць України, відбулось контрольне зважування з зупинкою без розчеплення вагонів №53589859, 56124738, вантаж – вугілля кам`яне, по відправці, вказаній на зворотній стороні цього акта, у присутності представника вантажоодержувачем прийомоздавальника ТОВ "Сталь країни" Разваркіна О.М..; вагаря ПП "Стіл Сервіс" Михайленкої О.А.; агента комерційного ст. Кривий-Ріг Головний Саьаєвої Н.П., на справних статистичних 150 тн вагах №10021, пов. 24.03.2025 ДП "Кривбасстандартметрологія" встановлено: в вагоні №53589859 по документу тара перевірена 22800кг, нетто 68050кг, після зважування брутто-90050кг, тара перевірена з документа 22800кг, нетто 67250кг, що менше документа на 800кг; в вагоні №56124738 по документу тара перевірена 23650кг, нетто 67050кг, після зважування брутто-89950кг, тара перевірена з документа 23650кг, нетто 66300кг, що менше документа на 750кг 
Навантаження рівномірне, вантаж маркований V-подібними смугами і ущільнений у вигляді трапецієподібної шапки. Наванатаження у вагонах вище бортів 50-100 мм. Маркування не порушено. Люки щільно закриті, дверіу вагонах суцільнометалеві, течі вантажу нема.
Телеграмами №542 від 25.05.2025, №535 від 25.05.2025 повідомлено на станцію відправлення Ароматна Придніпровської залізниці.
Посилаючись на те, що у відповідності до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, позивач просить суд стягнути з відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати у розмірі 114 975,00грн
Відповідач проти зазначеного заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке. 

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України (що діяв на час виникнення спірних відносин), статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної. 
Нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт").
Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року №457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.
Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Згідно з пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 (надалі – Правила №644), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). 
Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Оформлення перевізних документів для військових вантажів здійснюється за спеціальними інструкціями, а для небезпечних вантажів - згідно з Правилами перевезення небезпечних вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.11.2008 № 1430, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.02.2009 за № 180/16196 (далі - Правила перевезення небезпечних вантажів).
Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (ч. 1 п. 1.2 Правил №644).
Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни (п. 1.3 Правил №644).
Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 "Найменування вантажу" вноситься відмітка "навалом", "насипом" або "наливом" (п. 2.1 Правил №644).
У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення (п. 2.3 Правил №644).
Якщо після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення була виявлена невідповідність між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах, то відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах (довантажити, вивантажити), або оформити нові перевізні документи, зазначивши в них виявлену фактичну кількість вантажу. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2% (п. 2.6 Правил №644).
Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.
Правильність внесених до накладної №45102720 відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, в тому числі щодо маси вантажу, своїм підписом підтвердив представник відправника – вагар Троценко Каріна Вікторівна (ЕЦП 22.05.2025 10:49).
Пунктом 40 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони (контейнери) відкритого типу, приймаються до перевезення шляхом візуального огляду вагона (контейнера), вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Перевізник має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Приписами статті 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. 
Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ст. 52 Статуту залізниць України).
Відповідно до частини першої статті 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).
Матеріалами справи підтверджується, що на станції Кривий Ріг – Головний Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що:
маса вантажу у вагоні №53589859 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт №467004/111 від 25.05.2025, відповідно до якого за результатами переважування вагону №53589859, виявилось розходження з документом, що на 800кг менше маси зазначеної у накладній;
маса вантажу у вагоні №56124738 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт №467004/111 від 25.05.2025, відповідно до якого за результатами переважування вагону №56124738, виявилось розходження з документом, що на 1 000кг менше маси зазначеної у накладній.
Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки №0285 підтверджує, що ваги 150 т, заводський №10021, на яких проводилось зважування спірних вагонів повірені (а.с. 69-71).
Згідно з ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.
Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст. 129 Статуту залізниць України, згідно з якою обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. 
Згідно з пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Отже допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, в розумінні частини першої ст. 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти.
Судом встановлено, що факт неправильного зазначення відправником маси вантажу засвідчено комерційним актом №467004/111 від 25.05.2025.
За змістом частин першої, другої статті 64 та частини третьої статті 65 Господарського кодексу України (що був чинний на дату виникнення спірних відносин) передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.
Якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.
Так, пунктом 10 Правил складання актів передбачено право підсувати акти також працівником станції, який особисто здійснював перевірку, одержувачем, який брав участь у перевірці, та у разі необхідності до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені інші працівники залізниці.
На виконання пункту 10 Правил, комерційний акт був підписаний, ДСЗМ Ясінською О.Ю, агентами ком. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , прийомозд. ТОВ «Сталь Україна» Разваркіною О.М.
Відтак, комерційний акт складено у відповідності з Правилами складання актів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17 щодо випадку відсутності в штаті структурного підрозділу залізниці посади начальника вантажного району та можливості уповноваження інших осіб на підписання комерційних актів в силу розпорядчого акту.
Відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків. 
Такої ж думки дотримується Верховний суд у складі Касаційного господарського суду від 05.04.2018 у справі №906/533/17, від 25.05.2018 у справі №926/3327/16, від 22.03.2018 у справі №917/964/17.
У накладній №45102720 зазначено, що провізна плата за перевезення від ст. Ароматна Придніпровської залізниці до ст. Кривий Ріг – Головний Придніпровської залізниці вантажу у вагоні №53589859 становить 11 571,00грн, у вагоні №56124738 становить 11 424,00грн. 
За розрахунком позивача штраф (п`ятикратний розмір провізної плати) становить 114 975,00 грн.
В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.
Відповідно до частини першою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Частиною другою статті 32 Статуту встановлено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.
Відповідно до пункту 4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б його збереження на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього середовища згідно з законодавством.
Згідно з пунктом 2.6. Правил оформлення перевізних документів визначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.
Отже, Правилами встановлено імперативні норми, де чітко виокремлено межу (граничне розходження визначення маси нетто), вихід за яку передбачає накладення на відправника штрафу.
Відповідно до положень статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Здійснений позивачем розрахунок штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у накладній є арифметично правильним, відповідно господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Отже, вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.
Інші доводи відповідача спростовуються встановленими вище судом обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.
Таким чином, позов підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 114 975,00 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ. 
За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу в розмірі 114 975,00 грн - задовольнити. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (ідентифікаційний код 00178353; вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51400) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (ідентифікаційний код 40075815; вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03680) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081237; просп. Дмитра Яворницького, буд. 108, м. Дніпро, 49602) штраф у розмірі 114 975,00грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40грн.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано - 14.05.2026

Суддя	 	Н.Г. Назаренко