ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/7189/23
Номер провадження 22-ц/818/441/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 30 травня 2025 року в складі судді Ульяніч І.В. по справі № 645/7189/23 за позовом Харківського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку й території та житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року Харківський національний медичний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку й території та житлово-комунальних послуг.
Позов мотивовано тим, що відповідно до Акту прийому-передачі Харківської медичної академії післядипломної освіти (далі - ХМАПО) до складу Харківського національного медичного університету від 09 грудня 2022 року, який було затверджено наказом Міністерством охорони здоров`я України від 27 грудня 2022 року № 2343, за ХНМУ було закріплено цілісний майновий комплекс Харківської медичної академії післядипломної освіти на праві оперативного управління, зокрема, будівлю гуртожитку №1, об`єкт державної власності за адресою АДРЕСА_1 .
На підставі контракту № 6079 від 21 травня 2014 року на тимчасове проживання в гуртожитку ОСОБА_1 проживає у гуртожитку № НОМЕР_1 ХНМУ. Вказаний контракт було укладено строком на 1 рік, з 25 травня 2014 року по 25 травня 2015 року, оплата за проживання визначається, виходячи з собівартості утримання 1 кв.м., які займає наймач, фактичних витрат за спожиті енергоносії та інші комунальні послуги у відповідності з показниками встановлених лічильників обліку у будівлі гуртожитку. 
Відповідач та члени його родини після закінчення строку дії контракту № 6079 від 21 травня 2014 продовжили проживати в кімнаті № НОМЕР_2 гуртожитку № НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_1 та користуватися всіма необхідними послугами, що призвело до утворення заборгованості в сумі 73 499,96 грн за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2023 року.
Оскільки ОСОБА_1 фактично отримано надані послуги з утримання будинку й території та комунальні послуги, ХНМУ просив стягнути з останнього заборгованість за вказані послуги, а також судові витрати.
Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 30 травня 2025 року позовні вимоги ХНМУ задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ХНМУ заборгованість з відшкодування витрат на утримання будинку й території та житлово-комунальних послуг, за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2023 року у розмірі – 73 499,96 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 фактично проживає у гуртожитку № НОМЕР_1 ХНМУ, має заборгованість у розмірі з наданих комунальних послуг у розмірі 73 499,96 грн за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2023 року, яка добровільно не погашена, а тому підлягає стягненню у судовому порядку. Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення заборгованості у зв`язку з її перебуванням з 27 квітня 2022 року, як тимчасово переміщеної особи в с. Козіївка Краснокутського району Харківської області, оскільки ОСОБА_1 не дотримано вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 щодо своєчасного повідомлення про обставини зміни місця проживання.
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 09 липня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат – Александрова Тетяна Василівна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку й території та житлово-комунальних послуг за період з 01 лютого 2019 року по 20 квітня 2021 року в сумі 32 368,35 грн та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не є особою права та інтереси якої порушено, та не має підстав звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості, оскільки ХНМУ є правонаступником прав та обов`язків ХМАПО.
Вказував, що постановою Верховного суду від 28 травня 2024 року по справі № 520/7440/21 було визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2021 року № 103- р «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» та Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2024 року по справі № 520/5316/23 скасовано наказ Міністерства охорони здоров`я України від 15 березня 2021 року № 452 «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти».
Вищенаведеними судовими рішеннями було скасовано накази про реорганізацію ХМАПО, проте суд першої інстанції послався на відсутність даних щодо скасування акту прийому-передачі Харківської медичної академії післядипломної освіти до складу Харківського національного медичного університету від 09 грудня 2022 року, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2022 року № 2343. Між тим, Передавальний акт не має самостійного значення для виникнення універсального правонаступництва Позивача.
Вказував, що право вимоги щодо стягнення заборгованості, яка є предметом розгляду в даній справі, було повернуто до складу майна Харківської медичної академії післядипломної освіти.
Зазначав про бездіяльність осіб, які відповідальні за виконання судових рішень у справі № 520/7440/21 та № 520/5316/23, проте з причин, що не залежать від відповідача, їх не виконують, а тому суд першої інстанції безпідставно послався на відсутність відомості щодо статусу Харківської медичної академії післядипломної освіти (код ЄДРПОУ 01896872), що мали були внесені на виконання судових рішень у справах № 520/7440/21 та № 520/5316/23 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
04 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» ХНМУ подано відзив на апеляційну скаргу, в якому університет просив рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що не зважаючи на скасування судовими рішеннями відповідних актів, за якими здійснювалось припинення юридичної особи ХМАПО та її приєднання (в т.ч. майнових прав та обов`язків) до ХНМУ, на час розгляду справи поновлення юридичної особи ХМАПО не відбулося.
На час ухвалення судового рішення Харківська медична академія післядипломної освіти (код ЄДРПОУ 01896872) відсутня як зареєстрована юридична особа.
Відповідно до інформації Міністерства охорони здоров`я України власником будівлі гуртожитку, розташованого за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268 є держава, в особі Міністерства охорони здоров`я України. Зазначена будівля закріплена за Харківським національним медичним університетом на праві оперативного управління та перебуває у нього на балансі.
Обставини не приведення стану юридичної особи ХПАМО у відповідності до судових рішень, не можуть впливати на право ХНМУ як балансоутримувача, отримувати відшкодування витрат на утримання будівлі гуртожитку (в т.ч. комунальних послуг) з осіб, які постійно та тривалий час фактично користуються такими послугами.
Відсутність поновлення стану ХМАПО в ЄДПРОУ не усуває обов`язку Відповідача сплачувати вартість фактично спожитих послуг, адже вони пов`язані саме із фактом їх споживання, а не з фактом поновлення статусу юридичної особи.
Реорганізація ХМАПО шляхом її приєднання до ХНМУ відбувалася в період з 2021 по 2023 роки у відповідності до Розпорядження КМ України від 08 лютого 2021 року № 103-р та наказу МОЗ України від 15 березня 2021 року № 452.
16 травня 2023 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань внесений запис № 1004801120031034673 про припинення ХМАПО як юридичної особи в результаті її реорганізації.
Між тим, доказів, що Відповідач здійснював оплату вартості проживання в гуртожитку в той період коли ХМАПО мало цивільну право та дієздатність (до 16 травня 2023 року), ним також не надано.
Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність у Відповідача об`єктивних перешкод здійснювати оплату вартості проживання в гуртожитку на користь ХМАПО у певний час, також ним суду не надано, що свідчить про свідоме та тривале ігнорування Відповідачем свого цивільного обов`язку щодо сплати боргу.
Цивільний кодекс України не містить положень про припинення зобов`язань боржника через не врегулювання процедурних питань наявності або відсутності у колишнього кредитора статусу юридичної особи, оскільки обов`язок боржника перебуває поза межами такої правової дискусії.
Позовна заява про стягнення заборгованості, що виникла в період листопад 2020 року – жовтень 2023 року, була подана до суду 18 грудня 2023 року, тобто до скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2021 року № 103-р «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15 березня 2021 року № 452 «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» судовими рішеннями.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 30 травня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15 березня 2021 року № 452 «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» Харківську медичну академію післядипломної освіти було реорганізовано шляхом приєднання до Харківського національного медичного університету: 
- державна реєстрації припинення юридичної особи Харківської медичної академії післядипломної освіти в результаті її реорганізації – 16 травня 2023 року; 
- державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу Харківський національний медичний університет – 17 травня 2023 року (том 1, а.с. 54).
Відповідно до Акту прийому-передачі Харківської медичної академії післядипломної освіти, затвердженого наказом Міністерством охорони здоров`я України від 27 грудня 2022 року № 2343, з 09 грудня 2022 року до ХНМУ перейшов цілісний майновий комплекс Харківської медичної академії післядипломної освіти на праві оперативного управління, зокрема, будівлю гуртожитку №1, об`єкт державної власності, який знаходиться за адресою м. Харків, Салтівське шосе, 268 (том 1, а.с. 58).
Згідно наказу ХНМУ від 26 січня 2023 року №10 «Про визначення переліку студентських гуртожитків ХНМУ» визначено перелік студентських гуртожитків Студентського містечка ХНМУ, які перебувають на балансі університету, зокрема - студентський гуртожиток АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 69).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 174352844 від 18 липня 2019 ро та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 319980111 від 11 січня 2023 року, власником будівлі гуртожитку, загальною площею 18771.2 кв.м., житлова площа 6778.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , є держава Україна в особі Міністерства охорони здоров`я України; Харківському національному медичному університету належить право оперативного управління вказаним майном (том 1, а.с 40).
Пунктом 1.3. Положення про гуртожиток Харківської медичної академії післядипломної освіти від 2008 року, затвердженого ректором ХМАПО визначено, що ХМАПО надає місця для проживання - мешкання одиноких осіб; - для мешкання сімей студентів, лікарів-інтернів, аспірантів, клінічних ординаторів, слухачів ПАЦ (жилі приміщення, що складаються з однієї або декількох кімнат, знаходяться у користуванні однієї сім`ї).
Пунктом 2.3. передбачено, що право на проживання в гуртожитку ХМАПО надається тільки на строк, обумовлений контрактом на тимчасове проживання.
Згідно п. 5.2. зазначеного Положення сторонні особи, які проживають у гуртожитку, вносять плату за користування житловою (загальною) площею і за комунальні послуги окремо з урахуванням вимог порядку надання платних послуг державними закладами. Розмір плати за проживання розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла (п. 5.3. Положення) (том 1, а.с. 72-77).
21 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ХМАПО укладено контракт б/н на тимчасове проживання в гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу у тимчасове користування для тимчасового проживання квартиру АДРЕСА_3 строком на 1 рік, з 25 травня 2014 року по 25 травня 2015 року, з визначенням оплати за проживання, виходячи з собівартості утримання 1 кв.м., які займає наймач та інших фактичних витрат на комунальні послуги (том 1, а.с. 78).
Відповідно до розрахунку ХНМУ за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2023 року у розмірі 73 499 грн 96 коп (том 1, а.с. 23 - 25).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім, обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Пунктом 1 частини 1 статті 7 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Водночас відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Частиною 1 статті 10 вказаного Закону передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до частини 1 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
З викладених вище положень убачається, що оплата житлово - комунальних послуг та послуг з утримання будинків здійснюється мешканцями гуртожитків балансоутримувачу будинку або безпосередньо підприємствам, які надають такі послуги за наявності прямих розрахунків між споживачем і постачальником. Оплата комунальних послуг балансоутримувачем будинку на користь компаній, що надають житлово-комунальні послуги, а потім пред`явлення вимоги до споживачів цих коштів сплатити за отримані послуги не суперечить вимогам чинного законодавства.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
Крім того, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є, зокрема, встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу).
Зважаючи, що гуртожиток за адресою м. Харків, Салтівське шосе, 268 перебуває на балансі ХНМУ, який на законних підставах надає житлово-комунальні послуги відповідачу, а останній не виконує своїх зобов`язань зі сплати за отримані та спожиті житлово-комунальні послуги належним чином, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказані послуги.
Доказів ненадання чи неналежного надання вказаних послуг ОСОБА_1 не надано, розрахунок заборгованості не спростовано.
Доводи відповідача, що позов подано неналежною особою обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції та не приймаються судовою колегією. 
Відповідно до ч.5 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Постановою Верховного суду від 28 травня 2024 року по справі № 520/7440/21 визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2021 року № 103-р «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти».
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі № 520/5316/23 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства охорони здоров`я України від 15 березня 2021 року № 452 «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти».
Як вбачається з відомостей з державного Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу Харківська медична академія післядипломної освіти припинено 16 травня 2023 року, Номер запису: 1004801120031034673, Підстава: рішення щодо реорганізації.
Даних, що після скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2021 року № 103-р «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15 березня 2021 року № 452 «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» відновлено роботу ХМАПО та відповідно така юридична особа наразі існує матеріали справи не містять. Докази, що гуртожиток повернуто до складу майна ХМАПО та наразі оперативним управлінням займається саме вказана юридична особа, відсутні.
Також, Листом Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 2025 року повідомлено, що у Державному бюджеті України на 2025 рік бюджетні призначення на підготовку фахівців з вищою освітою, а також на підготовку наукових і науково-педагогічних кадрів для Харківської медичної академії післядипломної освіти не передбачені, відсутні підстави для закріплення за нею державного майна, у тому числі будівлі гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Власником будівлі гуртожитку, розташованого за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268 є держава, в особі Міністерства охорони здоров`я України. Зазначена будівля розташована за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 268, закріплена за Харківським національним медичним університетом на праві оперативного управління та перебуває у нього на балансі.
Між тим, відповідно до визначень, наведених в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року. за N 927/11207 балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Зважаючи, що на час виникнення заборгованості гуртожиток №7 перебував на балансі ХНМУ та наразі вказане майно не передано у встановленому законом порядку іншій юридичній особі, суд першої інстанції правильно виснував, що скасування у судовому порядку розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2021 року № 103-р «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15 березня 2021 року № 452 «Про реорганізацію Харківської медичної академії післядипломної освіти» 28 травня 2024 року, не впливає на обов`язок відповідача здійснювати оплату витрат на утримання будинку й територій та отриманих відповідачем за період з 2020 по 2023 рік житлово-комунальних послуг позивачу.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
В іншій частині рішення суду не оскаржується та судовою колегією не переглядається.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 30 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 червня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина