ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5987/26 Справа № 199/1135/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Комунальне підприємство «Добро» Добропільської міської ради звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що позивач надає послуги з теплопостачання відповідачу за адресою АДРЕСА_1 , однак відповідач, як споживач, вартість таких послуг належним чином не сплачує, внаслідок чого в неї за період з 01 жовтня 2022 року по 01 січня 2025 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 15 432,76 гривень. За таких обставин, вказуючи, що відсутність між сторонами укладеного договору про надання таких послуг не звільняє відповідача від оплати вартості спожитих ним таких послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача означену суму боргу.
Враховуючи вищевикладене позивач просив суд:
стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства “Добро” Добропільської міської ради заборгованість у загальній сумі 15 432,76 грн; вирішити питання судових витрат.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року позовну заяву Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради заборгованість за житлово-комунальними послугами з теплопостачання станом на 01 січня 2025 року в розмірі 15432,76 гривень.
У рахунок відшкодування судових витрат по справі стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради судовий збір в розмірі 3028 гривень.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та вважає, що висновки викладені в судовому рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.
З урахуванням вкладеного, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог; допустити поворот виконання рішення Амур — Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що позивачем за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрована та проживає відповідач, в період з 01 жовтня 2022 року по 01 січня 2025 року надавались послуги з теплопостачання, для чого було оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким станом на 01 січня 2025 року обліковувалась заборгованість з оплати вищевказаних послуг за зазначений період в розмірі 15432,76 гривень. Викладені обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостями з особового рахунку.
25 листопада 2016 року між сторонами було укладено договір №400/5 про надання послуг з централізованого опалення, зі строком дії на три роки з можливістю його пролонгації на рік, якщо за один місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про розірвання договору або необхідність його перегляду.  За умовами такого договору позивач, як виконавець, зобов`язався надавати відповідачу, як споживачу, послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення, а споживач – оплатити такі послуги щомісячними платежами.
Відомості про наявність між сторонами укладеного письмового договору, який би діяв в іншій період постачання позивачем теплової енергії відповідачу, аніж вищевказаний договір, матеріали цивільної справи не містять.
Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив із того, що наявні законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України “Про житлово-комунальні послуги”.
Згідно зі статтею 13 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.  Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно ст. 1 Закону України “Про теплопостачання”, споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України “Про теплопостачання”, плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ст.19-1 Закону України “Про теплопостачання” оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.
Згідно з Правилами надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту теплову енергію.
Відповідно до п.20 “Правил з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Як вбачається з матеріалів справи, КП “Добро” Добропільської міської ради діє на підставі Статуту та на підставі виданих ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1554 від 15 вересня 2016 року.
Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради “Про застосування тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське” № 476 від 25 жовтня 2019 року дозволено з 25 жовтня 2019 року застосовувати тарифи на послуги з централізованого опалення для населення: за 1 Гкал у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого на 01 жовтня 2018 року в сумі 937,96 грн. без ПДВ (1125,55 грн. з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі тарифу на послуги з централізованого опалення розробленого на 01 жовтня 2018 в сумі 27,30 грн. без ПДВ (32,76 грн. з ПДВ).
Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради “Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку-інтернату для інвалідів та осіб похилого віку” №8 від 15 січня 2020 року встановлено з 01 лютого 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1138,76 грн. без ПДВ (1366,51 грн. з ПДВ), за 1 кв.м. опалювальної площі у розмірі 34,23 грн. без ПДВ (41,07 грн. з ПДВ).
Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради “Про встановлення тарифів на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське та постачання гарячої води Білицькому будинку-інтернату для інвалідів та осіб похилого віку” №323 від 30 липня 2020 року встановлено з 01 жовтня 2020 року тарифи на послуги постачання теплової енергії в містах Добропілля, Білицьке, Білозерське, селищах міського типу Новодонецьке, Водянське за 1 Гкал для населення у розмірі 1192,27 грн. без ПДВ (1430,72 грн. з ПДВ).
Рішенням виконавчого комітету Білозерської міської ради “Про встановлення тарифів на теплову енергію, послуги з централізованого опалення в місті Білозерське КП “Добро” Добропільської міської ради №139 від 21 жовтня 2021 року встановлено з 15 жовтня 2021 року тарифи на послуги з централізованого опалення для населення в місті Білозерське: для населення за 1 Гкал з ПДВ у розмірі 1742 грн. 76 коп. (а.с.19).
Відповідно до довідки про заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 за послуги постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що станом на 01 січня 2025 року заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії становить 15 432 грн. 76 коп.
02 січня 2025 року КП “Добро” Добропільської міської ради відповідачеві ОСОБА_1 було направлено попередження про сплату заборгованості за послуги з теплопостачання.
Однак вказана заборгованість відповідачкою сплачена не була.
Таким чином матеріалами справи підтверджується, що відповідач, як власник вказаної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , має несплачену заборгованість за отримані послуги з теплопостачання.
Матеріали справи не місять належних та допустимих доказів про не постачання теплової енергії та не споживання теплової енергії за адресою належної позивачу квартири: АДРЕСА_1 за період часу з 01 жовтня 2022 року по 01 січня 2025 року. Відповідачем суду такі докази також надані не були.
Відповідно до довідки 06 червня 2022 року №5106-5001741732 ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщена особа.
Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 до 01 січня 2025 року зверталася із відповідною заявою до позивача про припинення постачання теплової енергії до належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з не проживанням її у квартирі, матеріали справи не містять та відповідачем такі докази суду надані не були.
Враховуючи викладене, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що з відповідача, як власника квартири, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 у розмірі 15 432грн. 76 коп. станом на 01 січня 2025 року.
Посилання в апеляційній скарзі на Постанову Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 “Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану” є безпідставними з огляду на наступне.
24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 “Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану” постановив в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 “Про введення воєнного стану в Україні”: установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 “Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг” та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 “Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану” викладено у такій редакції:
1.Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:
нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);
припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);
стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 “Про облік внутрішньо переміщених осіб” (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);
нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.”
Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв?язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій, на підставі наданих документів, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідні документи, які надавалися б відповідачкою позивачеві на підтвердження не проживання її у квартирі, її відсутності у квартирі матеріали справи не містять, відповідачем такі докази суду не надані.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог КП “Добро” Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача не підтверджуються належними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст судового рішення складений 25 червня 2026 року.

Судді