П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 947/8901/26	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Голуб В.А. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2026 року (суддя Калініченко Л.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 30.04.2026) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

27.02.2026 до Київського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області, в якому позивачка просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6696044 від 20.02.2026, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 340,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2026 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
На обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що підпункт 15 пункту 2 Порядку № 137 прямо передбачає, що до транспортних засобів, які використовуються з метою отримання прибутку, належить, зокрема, службовий легковий автомобіль, якщо він експлуатується юридичною особою, яка провадить господарську діяльність з метою отримання прибутку. За таких обставин висновок суду про те, що ГУНП в Одеській області не довело належність транспортного засобу до категорії таких, що підлягають обов`язковому технічному контролю, є помилковим та ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права.

Позивачка своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження з повідомленням учасників справи відповідно до частини п`ятої статті 286 КАС України.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, документована паспортом № НОМЕР_1 , виданим 19.06.2020 року органом 8029.
У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу мерії НОМЕР_2 , 17.05.2024 року ТСЦ 5141 було зареєстровано за ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" транспортний засіб марки "CITROEN", модель "C-ELYSEE", 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , категорія М1.
Згідно з листом власника вказаного транспортного засобу ТОВ "СІЛЬПО-ФУД", код ЄДРПОУ 40720198 від 24.02.2026 року за вих. №ПдР-08-836 повідомлено, що автомобіль марки "CITROEN", модель "C-ELYSEE", реєстраційний номер НОМЕР_3 , є легковим транспортним засобом, що належить ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" та не використовується з метою отримання прибутку, а є службовим автомобілем.
20.02.2026 року інспектором сектору поліцейської діяльності №1 Одеського районного управління поліції №2 (Авангард) ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Федоровим Романом Рафаїловичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6696044, якою ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу марки "CITROEN", модель "C-ELYSEE", реєстраційний номер НОМЕР_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 340,00 грн.
У відповідності до постанови, суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що 20.02.2026 року в с. Авангард, по вул. Авангарській, водій ( ОСОБА_1 ) керувала транспортним засобом (марки "CITROEN", модель "C-ELYSEE", реєстраційний номер НОМЕР_3 ), що не пройшов обов`язків технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б ПДР України – експлуатація транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль.
Вважаючи зазначену постанову протиправною, ОСОБА_1 , звернулася до суду з даним адміністративним позовом про її скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем вини позивачки у порушені п. 31.3.б ПДР.
Судове рішення мотивоване тим, що обов`язковому технічному контролю підлягають, зокрема, автомобілі, які використовуються саме для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Разом з тим, факт реєстрації транспортного засобу за юридичною особою не свідчить про те, що цим автомобілем здійснюється перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступного.
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 30 червня 1993 року №3353-XII "Про дорожній рух" (далі – Закон 3353-XII) Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
За визначенням, наведеним у статті 14 Закону 3353-XII, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
У силу приписів статті 14 Закону №3353-XII учасники дорожнього руху серед іншого зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пп. "б" п. 31.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";
Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:
для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;
для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;
для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
Відповідно до п. 1 Постанови №137 порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
Згідно з п. 3 Постанови №137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:
для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;
для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;
для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;
для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.
За вимогою власника обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов`язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.
Аналіз наведених приписів дає підстави для висновку, що обов`язковому технічному контролю підлягають лише ті легкові транспортні засоби, які використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та скасування спірної постанови.
Посилання апелянта на пп. 15 п. 2 Постанови №137, колегія судді вважає безпідставним з таких підстав.
Так, згідно з пп. 15 п. 2 Постанови №137 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення: транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб (зокрема службовий легковий автомобіль), що експлуатується юридичними особами, які провадять господарську діяльність з метою отримання прибутку, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності, фізичними особами під час виконання цивільно-правових договорів з метою отримання прибутку.
Вказана норма визначає значення словосполучення "транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку", серед яких дійсно є службовий легковий автомобіль.
Матеріалами справи підтверджено, що транспортний засіб марки "CITROEN", модель "C-ELYSEE", реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керувала позивачка, є легковим транспортним засобом, що належить ТОВ "СІЛЬПО-ФУД".
Разом з цим, за визначенням статті 35 Закону України "Про дорожній рух" та п. 1 Постанови №137 обов`язковому технічному контролю (серед легкових автомобілів) підлягають саме легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а не усі транспортні засоби, що використовується з метою отримання прибутку.
Доказів використання позивачкою Т/З для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку відповідачем не надано.
Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.
Порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення не встановлено.
З огляду на що підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до частини третьої статті 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя В.А.Голуб

Суддя Ю.В.Осіпов