ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 травня 2026 року	Справа №160/10228/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 31 березня 2020 року, включно, у фіксованому розмірі 3668,25 грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 3668,25 грн щомісячно за період з 01 березня 2018 року по 31 березня 2020 року включно, у загальній сумі 91 706, 25 грн. відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 24 квітня 2020 року по 30 квітня 2024 року включно відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 3668, 25 грн. в місяць у загальній сумі 176809, 65 грн. за період з 24 квітня по 30 квітня 2024 року включно відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Позовна заява обґрунтована тим, що він у період з 24.02.2016 р. по 31.03.2020 р. проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , у період з 24.04.2020 р. по 30.04.2024 р. у Військовій частині НОМЕР_2 . При цьому, у вказані періоди відповідачі не нарахували та не виплатили індексацію-різниці до грошового забезпечення, яка гарантована чинним законодавством України, зокрема, Законом України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення». Позивач зазначає, що з метою врегулювання спору та отримання недоотриманої суми індексації-різниці його представник письмово зверталась до відповідача із відповідною заявою. Однак виплати належних сум відповідачем не здійснено. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, що порушують його право на заробітну плату, встановлену статтею 43 Конституції України, не нижчу від визначеної законом, тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 р. прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
15 квітня 2025 року ід Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзивна позовну заяву, в якому вони зазначили, що як вбачається із довідки про розмір грошового забезпечення позивача за 2018 рік його грошове забезпечення за березень 2018 року порівняно з розміром грошового забезпечення за лютий 2018 року збільшилося на 2790,10 грн. Так, у лютому 2018 року посадовий оклад позивача становив – 1164,00 грн., оклад за військовим званням – 125,00 грн., надбавка за вислугу років – 322,25 грн., надбавка за таємність – 116,40 грн., надбавка за виконання ОВЗ/НОПС – 805,63 грн., премія – 5857,20 грн., грошова винагорода 60% - 6000,00 грн., всього – 14004,08 грн. У березні 2018 року посадовий оклад позивача склав – 7050,00 грн., оклад за військовим званням – 1340,00 грн., надбавка за вислугу років – 2936,50 грн., надбавка за таємність – 705,00 грн., НОПС/надбавка за виконання ОВЗ – 1132,65 грн., премія – 3630,75 грн., всього – 16794,90 грн. Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з військової частини НОМЕР_1 щомісячно індексації-різниці грошового забезпечення позивача у сумі 3668,25 грн. за період з 01.03.2018 р. по 31.03.2020 р.
22 квітня 2025 року від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзивна позовну заяву, в якому вони зазначили, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 лише з 24.04.2020 р. по 30.04.2024 р. Тобто, за весь цей період йому нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення вже з урахуванням підвищення посадових окладів, яке відбулось у березні 2018 року, а розмір доходу до такого підвищення був невідомий. Зважаючи на це, у військової частини НОМЕР_2 не було можливості визначити розмір підвищення доходу позивача шляхом розрахунку різниці між сумами грошового забезпечення в березні 2018 року та лютому 2018 року, що в свою чергу унеможливило перевірку наявності підстав для врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення за спірний період. Таким чином, у даному випадку не вбачається протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивачу відповідно до норм абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078. Грошові доходи позивача не підлягали індексації у період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р., тому протягом цього часу йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення
14 січня 2026 року від позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд зазначає таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується посвідченям серії НОМЕР_4 від 12.03.2015 р.
Відповідно до витягу із послужного списку ОСОБА_1 , у період з 24.02.2016 р. по 31.03.2020 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира, у період з 24.04.2020 р. по 30.04.2024 р. на посаді командира НОМЕР_2 , що також підтверджується фінансовими документами та листом військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2024 р. №1310/2.
Відповідно до копії наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.02.2020 р. №88, ОСОБА_1 , прибув та приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_2 .
Згідно із відповіддю Військової частина НОМЕР_2 від 15.07.2024 р. №1310/2, на адвокатський запит, зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у редакції, чинній протягом вказаного їм періоду спірних правовідносин, зокрема з січня 2020 року по 1 червня 2022 року, розміри посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням визначались шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Враховуючи вищевказане, нарахування та виплата грошового забезпечення не проводилась з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Військова частина НОМЕР_1 листом від 14.08.2024 р. №20/24 повідомила, що нарахована ОСОБА_1 індексація а період з квітня 2016 р. по лютий 2018 р. відповідно до норм та правил, визначених Порядком №1078 становить 0,00 грн. щомісячно. З 30.08.2017 р. по 31.04.2020 р. на період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 грошове забезпечення здійснювалось згідно постанови №704 від 30 серпня 2017 р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіби пункту №4 у редакції від 30.08.2017 року, 29.12.2017 року, 01.01.2018 року, 24.02.2018 року, 15.01.2019 року, та від 04.09.2019 року.
Згідно з відомостей з розрахункових листів, наданих Військовою частиною НОМЕР_1 , позивачеві було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у такі періоди та в такому розмірі: у грудні 2018 року в розмірі 71,08 грн., у січні 2019 року 71,08 грн., у березні 2019 року 71,08 грн., у квітні 2019 року 134,47 грн., у травні 2019 року 134,47 грн., у червні 2019 року 134,47 грн., у липні 2019 року 134,47 грн., у серпні 2019 року 413,44 грн., у вересні 2019 року 206,72 грн., у жовтні 2019 року 206,72 грн., у листопаді 0,00 грн., у грудні 2019 року 206,72 грн., у січні 2020 року 216,51 грн., у лютому 2020 року 216,51 грн., у березні 2020 року 216,51 грн., у квітні 2020 року 216,51 грн., у травні 2020 року 165,99 грн.
Згідно з відомостей з розрахункових листів, наданих Військовою частиною НОМЕР_2 , позивачеві було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у такі періоди та в такому розмірі: у травні 2020 року 50,52 грн., у червні 2020 року 216,51 грн., у липні 2020 року 216,51 грн., у серпні 2020 року 226,29 грн., у вересні 2020 року 226,29 грн., у жовтні 2020 року 226,29 грн., у листопаді 2020 року 226,29 грн., у грудні 2020 року 226,29 грн., у січні 2021 року 233,81 грн., у лютому 2021 року 331,42 грн., у березні 2021 року 331,42 грн., у квітні 2021 року 331,42 грн., у травні 2021 року 415,41 грн., у червні 2021 року 415,41 грн., у липні 2021 року 415,41 грн., у серпні 2021 року 540,03 грн., у вересні 2021 року 540,03 грн., у жовтні 2021 року 540,03 грн., у листопаді 2021 року 540,03 грн., у грудні 2021 року 540,03 грн., у січні 2022 року 563,19 грн., у лютому 2022 року 563,19 грн., у березні 2022 року 672,35 грн., у квітні 2022 року 672,35 грн., у травні 2022 року 672,35 грн., у червні 2022 року 913,01 грн., у липні 2022 року 1017,21 грн., у серпні 2022 року 1066,00 грн., у вересні 2022 року 1281,80 грн., у жовтні 2022 року 1281,80 грн., у листопаді 2022 року 1281,80 грн., у грудні 2022 року 1424,80 грн., у січні 2023 року 1470,83 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 березня 2020 року, з 24 квітня 2020 року по 30 квітня 2024 року не у повному обсязі, без урахування абзацу 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XI).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XI військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до положень статті 1-2 вказаного Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Згідно із пунктами першою-третьою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частинами першою, другою статті 19 Закону №2017-ІІІ передбачено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
За змістом частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (частина п`ята статті 2 Закону № 1282-ХІІ).
Частиною шостою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно із статтею 3 Закону №1282-ХІІ індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абзаці 3 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1282-XII (зі змінами, внесеними Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 - 101 відсоток).
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з частинами першою, другою статті 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону №1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку №1078 визначено чіткий перелік видів грошових доходів громадян, що підлягають індексації, до яких віднесено грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (застосовується з 01.12.2015).
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
При цьому, положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 чітко визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення рядового і начальницького складу служби цивільного захисту нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Отже, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право такого військовослужбовця отримати індексацію грошового забезпечення.
Як встановлено судом, відповідно до витягу із послужного списку ОСОБА_1 , у період з 24.02.2016 р. по 31.03.2020 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира, у період з 24.04.2020 р. по 30.04.2024 р. на посаді командира НОМЕР_2 , що також підтверджується фінансовими документами та листом військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2024 р. №1310/2.
Згідно з відомостей з розрахункових листів, наданих Військовою частиною НОМЕР_1 , позивачеві було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у такі періоди та в такому розмірі: у грудні 2018 року в розмірі 71,08 грн., у січні 2019 року 71,08 грн., у березні 2019 року 71,08 грн., у квітні 2019 року 134,47 грн., у травні 2019 року 134,47 грн., у червні 2019 року 134,47 грн., у липні 2019 року 134,47 грн., у серпні 2019 року 413,44 грн., у вересні 2019 року 206,72 грн., у жовтні 2019 року 206,72 грн., у листопаді 0,00 грн., у грудні 2019 року 206,72 грн., у січні 2020 року 216,51 грн., у лютому 2020 року 216,51 грн., у березні 2020 року 216,51 грн., у квітні 2020 року 216,51 грн., у травні 2020 року 165,99 грн.
Згідно з відомостей з розрахункових листів, наданих Військовою частиною НОМЕР_2 , позивачеві було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у такі періоди та в такому розмірі: у травні 2020 року 50,52 грн., у червні 2020 року 216,51 грн., у липні 2020 року 216,51 грн., у серпні 2020 року 226,29 грн., у вересні 2020 року 226,29 грн., у жовтні 2020 року 226,29 грн., у листопаді 2020 року 226,29 грн., у грудні 2020 року 226,29 грн., у січні 2021 року 233,81 грн., у лютому 2021 року 331,42 грн., у березні 2021 року 331,42 грн., у квітні 2021 року 331,42 грн., у травні 2021 року 415,41 грн., у червні 2021 року 415,41 грн., у липні 2021 року 415,41 грн., у серпні 2021 року 540,03 грн., у вересні 2021 року 540,03 грн., у жовтні 2021 року 540,03 грн., у листопаді 2021 року 540,03 грн., у грудні 2021 року 540,03 грн., у січні 2022 року 563,19 грн., у лютому 2022 року 563,19 грн., у березні 2022 року 672,35 грн., у квітні 2022 року 672,35 грн., у травні 2022 року 672,35 грн., у червні 2022 року 913,01 грн., у липні 2022 року 1017,21 грн., у серпні 2022 року 1066,00 грн., у вересні 2022 року 1281,80 грн., у жовтні 2022 року 1281,80 грн., у листопаді 2022 року 1281,80 грн., у грудні 2022 року 1424,80 грн., у січні 2023 року 1470,83 грн.
При цьому, заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем не обґрунтовано правових підстав для вибіркового нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у спірний період.
Суд звертає увагу, Порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці. Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03.12.2025 у справі №440/16169/23.
Щодо поточної індексації, то право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци 2, 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Щодо «індексації-різниці», то право працівника на її отримання виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Так, абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078, у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 по 01.04.2021, встановлювали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума «індексації-різниці» виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Ураховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704 та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, то березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави для висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання «індексації-різниці», а якщо так, то у якій сумі.
Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21, від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22 з подібними правовідносинами, яку, в аспекті порушеного спірного питання суд уважає застосовною і до спірних правовідносин.
З матеріалів справи вбачається, відповідач взагалі не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період з березня 2018 року.
У цьому контексті суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то Верховний Суд у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 06.07.2023 у справі № 240/23550/21 зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивачки в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Від установлення відповідних даних залежить правильність розрахунку грошового забезпечення та відповідно розміру індексації-різниці, належної до виплати.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 160/19515/23, від 03.12.2025 у справі №440/16169/23.
Як вбачається з матеріалів справи, грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року склало 16 000,00 грн., з яких: посадовий оклад 1164,00 грн., оклад за військовим званням 125,00 грн., премія 5587,20 грн., надбавка за вислугу років 322,25 грн.,надбавка за таємність 116,40 грн., надбавка за виконання ОВЗ 805,63 грн., додаткова премія 1879,52 грн., грошова винагорода 6000,00 грн.
Сума нарахованого грошового забезпечення позивача за березень 2018 року склала 16794,90 грн., з яких: посадовий оклад 7050,00 грн., оклад за військовим званням 1340,00 грн., премія 3630,75 грн., надбавка за вислугу років 2936,50 грн.,надбавка за таємність 705,00 грн.,надбавка за особливості проходження служби 1132,65 грн.
При цьому, посадовий оклад у березні 2018 року (7050,00 грн.) підвищився у порівнянні з посадовим окладом у лютому 2018 року (1164,00 грн.), як і посадовий оклад за військовим званням, який у березні 2018 року склав 1340,00 грн., підвищився у порівнянні з окладом за військовим званням у лютому 2018 року.
Суд повторно зазначає, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року. При цьому, в обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Всі види грошового забезпечення, що нараховані та виплачені позивачу у лютому-березні 2018 року, не мають разового характеру.
Отже, у березні 2018 року грошовий дохід позивача збільшився у порівняні з лютим 2018 року та склав 794,90 грн. (16794,90 грн. - 16 000,00 грн.).
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.).
В силу вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. 794,90 грн. = 3668,25 грн.
Таким чином, починаючи з березня 2018 року, індексація з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 мала виплачуватися позивачеві в сумі 3668,25 грн. до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення зі служби.
Суд враховує, що згідно пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» від 3 листопада 2023 року № 2710-IX, зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Отже, обчислення індексації у 2023 році не здійснювалося.
Таким чином, позивачу у період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. правомірно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року.
Відтак, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлено.
За змістом положення частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне з урахуванням частини другої статті 9 КАС України визнати протиправними дії відповідача-1 щодо ненарахування і невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.03.2020 р. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та зобов`язати відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю до грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.03.2020 р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в сумі 3668,25 грн. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.
Щодо строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного суду України (далі КАС України) суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Згідно із частинами третьої та четвертої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
За змістом частини першої, абзацу 1 частини другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про виплату належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Такі відносини врегульовані положеннями статті 233 КЗпП України.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Водночас, відповідно до частини першої та частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).
Таким чином, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2023 року.
Разом з цим, суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 11.12.2025 №1-р/2025 визнано неконституційною частину першу статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
Відтак, станом на звернення до суду та вирішення питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду у вказаних спорах застосуванню підлягає редакція частини другої статті 233 КЗпП України, чинна до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, відповідно до якої, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
За таких обставин, суд не вбачає порушень строків, а тому посилання відповідача – військової частини НОМЕР_1 на пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом є необґрунтованим.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовна заява у цій справі є такою, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до статті 139 КАС України, позивач у справі звільнений від сплати судового збору, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), яка полягає у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 ) індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.03.2020 р. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 ) індексацію-різницю до грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.03.2020 р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в сумі 3668,25 грн. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), яка полягає у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 ) індексації-різниці грошового забезпечення за період з 24.04.2020 р. по 31.12.2022 р. з 01.01.2024 р. по 30.04.2024 р. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_5 ) індексацію-різницю до грошового забезпечення за період з 24.04.2020 р. по 31.12.2022 р. та з 01.01.2024 р. по 30.04.2024 р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в сумі 3668,25 грн. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко