ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5199/26 Справа № 243/9888/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончарова А.О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідачі Квартирно-експлуатаційний відділ міста Луганськ, ОСОБА_2 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Дніпро справу, що виникла з трудових правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Гончарова А.О.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У жовтні 2025року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом проти Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (далі – КЕВ м. Луганськ) та ОСОБА_2  з вимогами про:
- визнання незаконним та скасування наказу КЕВ м. Луганськ № 147 від 15 серпня 2025року «Про оголошення догани»;
- визнання незаконним та скасування наказу КЕВ м. Луганськ № 234 від 12 листопада 2025року «Про накладання дисциплінарного стягнення»;
- зобов`язання відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити йому додаткову заробітну плату у вигляді премії за серпень 2025року, якої він був позбавлений через оголошення догани;
- зобов`язання відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити йому заробітну плату в розмірі середньоденної заробітної плати за 15 липня 2025року та 16 липня 2025року, якої він був позбавлений через проведення службового розслідування, з виплатою компенсації за час затримки;
- зобов`язання відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити йому середню заробітну плату за час знаходження в щорічній тарифній відпустці в період з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року, з виплатою компенсації за час затримку розрахунку;
- стягнення з КЕВ м. Луганськ на його користь моральної шкоди в розмірі 5 000грн;
- визнання факту вчинення з боку начальника КЕВ м. Луганськ ОСОБА_2 мобінгу по відношенню до нього;
- притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення мобінгу.
Існування таких вимог, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 01 грудня 2025 року, позивач пов`язував із тим, що з червня 2023року він перебуває в трудових відносинах з КЕВ м. Луганськ на підставі укладеного безстрокового трудового договору, працюючи на посаді юрисконсульта. Наказом КЕВ м. Луганськ № 147 від 15 серпня 2025року на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани, як зазначено у наказі – за порушення правил трудового розпорядку розділ ІІІ п.3.1.1 та посадових обов`язків розділ ІІ п.23 та розділ ІV п.1.
Також наказом КЕВ м. Луганськ № 234 від 12 листопада 2025року на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.
Зазначені накази про накладення дисциплінарних стягнень він вважав необґрунтованими і незаконними, та такими, що підлягають скасуванню.
Вказує, що відповідачем не визначено жодних обставин вчинення проступку, а також наявність вини працівника (дій чи бездіяльності працівника, що тягнуть за собою дисциплінарну відповідальність). У наказі відповідача про оголошення догани відсутні будь-які посилання на ознаки вчинення дисциплінарного проступку, які є обов`язковими, а саме: дата, час та місце вчинення дисциплінарного проступку, який, на думку відповідача, було вчинено особисто позивачем, опис його конкретних дій або бездіяльності, які є дисциплінарним проступком, опис нормативних актів та посилання на конкретну складову (розділ, глава, пункт, підпункт) цих актів, які регламентують його дії та порушення яких, може характеризуватися, як дисциплінарний проступок, посилання на докази дисциплінарного проступку, які стали відомі відповідачу під час перевірки факту вчинення дисциплінарного проступку, якщо він мав місце.
Також позивач вважав, що відповідач в порушення норм статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення не надав можливості працівнику надати будь-які письмові пояснення, прийнявши рішення без будь-яких пояснень. Відповідачем не були дотримані вимоги статті 148 КЗпП України щодо строків притягнення до відповідальності.
Крім того, незаконне накладання на нього дисциплінарного стягнення призвело до втрати ним частини доходів у вигляді премії, що призвело до необхідності здійснення додаткових зусиль для організації свого життя.
Прийняття незаконного оскаржуваного наказу призвело до його моральних страждань, що призвело до погіршення його фізичного, психологічного стану та тимчасової непрацездатності майже відразу після прийняття наказу, що підтверджуєтеся листком тимчасової непрацездатності № 18359570-2033988812-1.2, відкритим 20 серпня 2025року. Також це призвело до приниження його ділової репутації серед членів колективу та порушило нормальні життєві та професійні зв`язки, унеможливило звичайне спілкування з колегами, підтримання з ними дружніх стосунків та призвело до інших негативних наслідків.
Позивач вважав, що рішення у вигляді протиправного та безпідставного наказу начальника КЕВ м. Луганськ № 147 від 15 серпня 2025року про накладання на нього дисциплінарного стягнення є одним із фактів вчинення мобінгу з боку начальника КЕВ м. Луганськ ОСОБА_2 по відношенні до нього.
У середині серпня 2025року ним була подана заява до Східного відділу з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства оборони України заява про наявність фактів порушення антикорупційного законодавства з боку посадових осіб КЕВ м. Луганськ.
14 серпня 2025року після надходженням до КЕВ м. Луганськ запиту з Східного відділу з питань запобігання та виявлення корупції МО України про факт цього звернення стало відомо начальнику КЕВ м. Луганськ ОСОБА_2 . Після чого він почав здійснювати відносно нього спочатку заходи психологічного, а потім і економічного впливу, з метою примусити його відмовитись від здійснення дій, спрямованих на викриття фактів порушення антикорупційного законодавства.
Без здійснення будь-якої перевірки відомостей, викладених в доповідній записці начальника юридичної служби ОСОБА_3 (яка є фігурантом розслідування органів з протидії та запобігання корупції), Личман Г.Ю. прийняв рішення про оголошення йому догани, про що свідчить резолюція на зазначеній доповідній записці. Оголошення догани стало формальним приводом щодо невиплати позивачу премії за результатами роботи за серпень 2025року. В подальшому ОСОБА_2 не затвердив акт службового розслідування, проведений головним інженером КЕВ м. Луганськ майором ОСОБА_4 , за фактом затримки позивача у відряджені, та в порушенні діючих норм трудового законодавства, призначив повторне службове розслідування, яке до теперішнього часу не завершено, у зв`язку з чим в період більш трьох місяців йому затримані виплати витрат на відрядження, а також заробітна плата за дні відрядження, а саме 15 липня 2025року та 16 липня 2025року. Зазначеними діями ОСОБА_2 намагається затримати виплати належної йому заробітної плати та інших виплат для здійснення на нього економічного тиску. Додатковим підтвердженням здійснення на нього економічного тиску є факт не виплати йому середнього заробітку за час використання частини щорічної тарифної відпустки в період з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року. На його звернення до КЕВ м. Луганськ, яке було надіслано 05 жовтня 2025року, щодо необхідності виплати йому зазначених коштів, листом від 09 жовтня 2025року позивача було повідомлено, що його відпустка наказом начальника КЕВ м. Луганськ № 175 від 20 серпня 2025року була скасована. Як визначено в цьому листі, в період з 20 серпня 2025року до 29 серпня 2025року позивач не знаходився на робочому місці у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. При цьому в період з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року він не виконував посадових обов`язків і був відсутнім на робочому місці, однак роботодавцем з незрозумілих обставин цей факт визначено як «невідомі причини», всупереч відомостям, що містилися в листі позивача від 21 вересня 2025року про те, що в зазначений період він перебував в відпустці.
Додатковим фактом вчинення на нього психологічного тиску з боку відповідача ОСОБА_2 позивач вважав обставину спрямування офіційного запиту від імені КЕВ м. Луганськ до ім`я директора Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації, в якому просили здійснити перевірку факту звернення позивача до медичної установи з підстав «сумнівів та недоцільності звернення ОСОБА_1 20 серпня 2025року за медичною допомогою у м. Слов`янську», а також «надати інформацію, щодо обставин його огляду». Відсутність на зазначеному листі відомостей про виконавця свідчить про те, що цей лист з визначенням наведених вище формулювань підготовлений особисто ОСОБА_2 , що є доказом вчинення мобінгу з боку останнього по відношенню до позивача. Спрямування зазначеного запиту негативно вплинуло на гідність та ділову репутацію позивача, враховуючи, що цей запит був спрямований до його сімейного лікаря, яка вимушена була надавати пояснення, що вона не порушила ніяких нормативних актів, оформляючи позивачу листок непрацездатності та зробила це у відповідності до діючих правил. При наступних зверненнях до сімейного лікаря, позивач кожного разу повинен переконувати її, що ніяких звернень від його роботодавця не буде. При цьому інших фактів спрямування подібних запитів з такими формулюваннями стосовно інших працівників КЕВ м. Луганськ за підписом ОСОБА_2 не було, навіть у випадках, коли їм відкривали листки непрацездатності в інших областях, у тому числі, до яких не можливо доїхати протягом 4-5 годин, як у випадку позивача.
Також фактом здійснення на нього психологічного тиску вважав спрямування за місцем його проживання у місті Дніпрі групи працівників КЕВ м. Луганськ з невідомих підстав. Зазначена група працівників турбувала мешканців квартир, що мешкають з ним в одному під`їзді, намагаючись отримати від них інформацію стосовно нього та членів його сім`ї. Факт такого опитування стосовно нього теж негативно вплинуло на його психологічний стан та особисту і ділову репутацію. Як, в подальшому, повідомив йому по телефону заступник начальника КЕВ м. Луганськ Єгор Міщенко, який особисто приходив у складі групи працівників до місця мешкання позивача, вони це зробили за особистою вказівкою ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2026року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ КЕВ м. Луганськ № 147 від 15 серпня 2025року «Про оголошення догани». Визнано незаконним та скасовано наказ КЕВ м. Луганськ № 234 від 12 листопада 2025року «Про накладання дисциплінарного стягнення». Зобов`язано відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову заробітну плату у вигляді премії за серпень 2025року, якої він був позбавлений через оголошення догани. Зобов`язано відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі середньоденної заробітної плати за 15 липня 2025року та 16 липня 2025року, з виплатою компенсації за час затримки. Зобов`язано відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час знаходження в щорічній тарифній відпустці в період з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року, з виплатою компенсації за час затримку розрахунку. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що накази про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді доган не відповідають вимогам трудового законодавства, так як у них не зазначено всіх обставин вчинення працівником дисциплінарного проступку.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
02 березня 2026року КЕВ м. Луганськ подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2026року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення та відмову у задоволенні позову повністю.
Доводи апеляційної скарги заявника зводились до того, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дав належної оцінки наданим відповідачем доказам. Вважав доведеним факт правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. При цьому судом взагалі не досліджувалися наведені в наказі № 234 від 12 листопада 2025року обставини, які призвели до притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та документи на підставі яких було встановлено та виявлено порушення трудової дисципліни юрисконсультом ОСОБА_1 з його вини.
Щодо вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу додаткову заробітну плату у вигляді премії за серпень 2025року заявник зазначав, що така вимога є необґрунтованою, оскільки на момент вирішення питання про нарахування та виплату премії до позивача було застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2026року витребувано з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу; та 25 березня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2026року апеляційну скаргу КЕВ м. Луганськ залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2026року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КЕВ м. Луганськ на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2026року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2026року справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного документу.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Наказом начальника КЕВ м. Луганськ від 19 червня 2023року № 108 ОСОБА_1 було прийнято на роботу та призначено з 20 червня 2023року на посаду юрисконсульта.
Згідно виданого начальником КЕВ м. Луганськ наказу від 19 грудня 2023року № 140 юрисконсульту працівнику ЗСУ ОСОБА_1 надано повноваження представляти інтереси КЕВ м. Луганськ в місцевих загальних судах, місцевих адміністративних судах, місцевих господарських судах, апеляційних господарських судах, апеляційних адміністративних судах, апеляційних господарських судах, Верховному Суді України, користуватися всіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі по справі, та виконувати інші дії та формальності, який було доведено до ОСОБА_1 під підпис.
Перелік завдань, посадових обов`язків, прав, відповідальність юрисконсульта визначені і затверджені начальником КЕВ м. Луганськ в посадовій інструкції юрисконсульта, з якою ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис.
Відповідно до наказу начальника КЕВ м. Луганськ (з адміністративно-господарської діяльності) від 28 липня 2025року за № 131 «Про проведення службового розслідування», на підставі рапорту юрисконсульта Федорченка А.В. (вх. № 1819 від 28 липня 2025року) щодо порушення вимог п.3.1 розділу 3 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 грудня 2016року № 744 (зі змінами згідно з наказом Міністерства оборони України від 19 лютого 2020 № 53), начальником юридичної служби Савченко Ю., а саме нездійснення заходів щодо оскарження в апеляційному порядку рішення (ухвали) Шевченківського районного суду міста Києва від 01 липня 2025року у справі № 761/970/22, прийнятої не на користь КЕВ м. Луганськ, з метою недопущення повторення зазначених порушень наказу МО України, а також виявлення винних осіб та притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, вирішено провести службове розслідування.
11 серпня 2025року начальник юридичної служби КЕВ м. Луганськ Савченко Ю.В. звернулась з рапортом до начальника КЕВ м. Луганськ ОСОБА_2 щодо систематичного не виконання юрисконсультом ОСОБА_1 посадових обов`язків щодо належного захисту інтересів Міноборони та Збройних Сил під час розгляду судових справ, які перебувають у нього на обліку та не здійснення заходів у порядку, визначеному в Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 грудня 2016року № 744.
У вищевказаному рапорті зазначено, що на обліку юрисконсульта Федорченка А.В. перебуває цивільна справа №761/970/22 за позовом ОСОБА_5 до Сєвєродонецької квартирно-експлуатаційної частини (району), третя особа - ОСОБА_6 , про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. В юридичній службі знаходиться на виконанні ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 01 липня 2025року про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) з примусового виконання виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом міста Києва у цивільній справі № 761/970/22, яка була зареєстрована 28 липня 2025року вх. № 1808 і передана до виконання юрисконсульту Федорченку А.В. з резолюцією «написати рапорт щодо виконання рішення суду, додати рішення у справі №761/970/22. Згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2025 року у справі №761/970/22 судом було встановлено, що «у судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку». Причини не прийняття участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції при розгляді справи № 761/970/22 юрисконсульта Федорченка А.В. начальнику юридичної служби КЕВ м. Луганськ не відомі. В порушення вимог п.4.8 Інструкції ППР № 744 юрисконсультом ОСОБА_1 після отримання до виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва не було здійснено оскарження даної ухвали в апеляційному порядку та не здійсненні заходи щодо виконання рішення суду. Також юрисконсультом Федорченком А.В. не здійснюються заходи щодо виконання рішення суду у адміністративній справі № 200/6062/24, яка перебуває у нього на обліку. Не виконання вимог Інструкції ППР № 744 призводить до неналежного захисту інтересів Міністерства оборони України в особі КЕВ м. Луганськ. На неодноразові зауваження щодо не виконання розпоряджень ОСОБА_1 ніяк не реагує, надавати письмові пояснення відмовився. За систематичне не виконання своїх посадових обов`язків начальник юридичної служби КЕВ м. Луганськ Савченко Ю.В. просила розглянути питання про оголошення працівнику ЗСУ ОСОБА_1 догани.
15 серпня 2025року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника КЕВ м. Луганськ Личмана Г.Ю., в якому зазначив, що рапорт ОСОБА_3 не містить жодних обставин і фактів, які б відповідали дійсності. Перебування в нього на обліку судової справи № 761/970/22 не відповідає дійсності, оскільки в юридичній службі КЕВ м. Луганськ не визначається, кого з працівників юридичної служби закріплено за відповідною справою, як це передбачено нормами наказу № 744. Відповідного журналу щодо обліку судових справ та закріплених працівників не ведеться. В рапорті ОСОБА_3 визначає, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/970/22 була зареєстрована 28 липня 2025року, при цьому в кабінет КЕВ м. Луганськ в системі «Електронний суд» зазначена ухвала надійшла 07 липня 2025року, про що ОСОБА_3 було відомо, тому з цього дня вона почала здійснювати заходи щодо її виконання без офіційної реєстрації цієї ухвали та повідомлення про зміст ухвали начальника КЕВ м. Луганськ. Ці факти були повідомлені рапортом на ім`я начальника КЕВ м. Луганськ. На підставі зазначеного рапорту наказом начальника КЕВ м. Луганськ № 131 від 28 липня 2025року було призначено службове розслідування, яке до теперішнього часу не закінчено. Вважає, що прийняття управлінського рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_3 від 11 серпня 2025року без закінчення та врахування висновків службового розслідування згідно з наказом начальника КЕВ м. Луганськ № 131 від 28 липня 2025року є упередженим, необґрунтованим та прийнятим без врахування всіх фактичних обставин.
На виконання ухвали суду від 30 грудня 2025року про витребування доказів надано копію наказу начальника КЕВ м. Луганськ про відпустку ОСОБА_1 в період з 21 липня 2025року по 25 липня 2025року, виданого 11 липня 2025 року № 144. Зазначено, що витребуваний судом акт службового розслідування, проведеного відповідно до наказу начальника КЕВ м. Луганськ № 131 від 28 липня 2025року з його матеріалами надати не можливо за їх відсутністю, оскільки строки проведення призначеного службового розслідування за даним наказом були перенесені до дня фактичного виходу на роботу юрисконсульта працівника ЗСУ ОСОБА_1 . Також зазначено, що юрисконсульт працівник ЗСУ ОСОБА_1 протягом тривалого часу починаючи з 21 серпня 2025року по теперішній час не виконує свої посадові обов`язки, на роботі не з`являвся, що унеможливлює провести службове розслідування, призначеного наказом начальника КЕВ м. Луганськ від 28 липня 2025року № 131, у зв`язку з чим акт не було складено.
15 серпня 2025року ОСОБА_1 надав письмові пояснення начальнику КЕВ м. Луганськ Личману Г.Ю. з приводу рапорту начальника юридичної служби КЕВ м.Луганськ щодо систематичного невиконання ним своїх посадових обов`язків, зокрема, вказавши, що інформація про перебування у нього на обліку судової справи № 761/970/22 не відповідає дійсності, оскільки в юридичній службі КЕВ м. Луганськ не визначається кого з працівників юридичної служби закріплено за відповідною судовою справою, як це передбачено нормами наказу № 744, відповідного журналу щодо обліку судових справ та закріплених працівників не ведеться. Зазначає, що повідомлення ОСОБА_3 щодо систематичного невиконання ним службових обов`язків мають загальний характер, без визначення безпосереднього факту невиконання розпоряджень, без визначення дати порушень, тому він не може надати конкретні доводи щодо спростування цих повідомлень.
Згідно з витягом із наказу начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (з адміністративно-господарської діяльності) від 15 серпня 2025року за № 147 «Про оголошення догани», на підставі доповідної записки начальника юридичної служби працівника ЗСУ ОСОБА_7 від 11 серпня 2025року вх. № 1980, за не виконання своїх посадових обов`язків її підлеглим працівником ЗСУ ОСОБА_8 , юрисконсульту працівнику ЗСУ ОСОБА_9 оголошено догану за порушення: правил внутрішньо-трудового розпорядку дня розділ ІІІ п.3.1.1 – «сумлінно виконувати свої обов`язки, правила внутрішнього розпорядку, дотримуватись дисципліни праці»; посадових обов`язків розділ ІІ п.23 – «виконувати інші функції за напрямком діяльності за дорученням начальника юридичної служби»; посадових обов`язків розділ ІV (відповідальність) п.1 – «неналежне виконання або невиконання посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією».
18 вересня 2025року начальник КЕВ м. Луганськ Личман Г.Ю. листом надав роз`яснення ОСОБА_1 щодо використаних ним днів відпустки та повторно проінформував про скасування відпустки наказом начальника КЕВ м. Луганськ № 175 від 20 серпня 2025року.
21 вересня 2025року ОСОБА_1 звернувся до начальника КЕВ м. Луганськ Личмана Г.Ю. з заявою, в якій, зокрема, повідомив, що відомості про скасування наказу про відпустку з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року він отримав 18 вересня 2025року.
05 жовтня 2025року ОСОБА_1 звернувся до начальника КЕВ м. Луганськ Личмана Г.Ю. з заявою щодо невиплати йому заробітної плати за час його щорічної тарифної відпустки за 2025рік в період з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року.
Згідно з відповіддю начальника КЕВ м. Луганськ Личмана Г.Ю. за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05 жовтня 2025року встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 вх. № 1822/267к від 29 липня 2025року було видано наказ від 29 липня 2025року № 157 про щорічну основну відпустку юрисконсульту ОСОБА_1 за робочий період з 20 червня 2025року по 19 червня 2026року на 19 календарних днів з 01 по 19 вересня 2025року з правом виїзду за кордон у Естонію м. Таллінн. Виданий наказ від 29 липня 2025року № 157 було скасовано наказом начальника КЕВ м. Луганськ № 175 від 20 серпня 2025року з наведених в ньому підстав. За відсутності ОСОБА_1 , перебування на лікарняному з 20 серпня 2025року по 29 серпня 2025року, наказ № 175 від 20 серпня 2025року про скасування щорічної відпустки було надіслано ОСОБА_1 за номером мобільного телефону через месенджер WhatsApp 20 серпня 2025року, про що складено акт фіксації. З невідомих причин в період з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року ОСОБА_1 був відсутній на роботі, що підтверджується складеними актами відсутності працівника на роботі. У зв`язку з тим, що в період відсутності на роботі з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року ОСОБА_1 не виконував свої посадові обов`язки, підстави для нарахування заробітної плати були відсутні. Щодо виплат за час щорічної відпустки, то вказаний в заяві про надання відпустки від 29 липня 2025року період робочого часу з 20 червня 2025року по 19 червня 2026року не відповідає тривалості відпрацьованого ОСОБА_1 робочого року з дня прийому на роботу.
Відповідно до наказу начальника КЕВ м. Луганськ (з адміністративно-господарської діяльності) від 12 листопада 2025року № 234 «Про накладення дисциплінарного стягнення» на підставі Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017року № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017року за № 1503/31371, наказу начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ (з адміністративно-господарської діяльності) від 18 серпня 2025року № 151 «Про повторне проведення службового розслідування» проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли відсутності на робочому місці 15 липня 2025року та 16 липня 2025року працівника ЗСУ юрисконсульта ОСОБА_1 . За результатами проведення службового розслідування складено акт службового розслідування від 12 листопада 2025року № 3850, яким встановлено, що працівник ЗСУ юрисконсульт ОСОБА_1 15 липня 2025року та 16 липня 2025року був відсутній на робочому місці без поважних причин, чим порушив п.3.1.1 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, п.2.3.1 розділу 2 Колективного договору, ст. 139 КЗпП України. У зв`язку з порушенням трудової дисципліни відповідно до ст. 147 КЗпП працівника ЗСУ юрисконсульта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, що виразилось у відсутності на робочому місці 15 липня 2025року та 16 липня 2025року без поважних причин та накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що накази про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді доган не відповідають вимогам трудового законодавства, так як у них не зазначено всіх обставин вчинення працівником дисциплінарного проступку.
Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Трудова дисципліна – це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи у роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець має зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22 липня 2020року у справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18), від 28 лютого 2024року у справі № 299/2637/21 (провадження № 61-10779св22).
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
У постанові від 18 березня 2020року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановив обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надав належну оцінку поданим доказам й обґрунтовано виходив з того, що роботодавцем не доведено наявності складу дисциплінарного правопорушення у діях ОСОБА_1 .
Так, наказ № 147 від 15 серпня 2025року про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем та невиконання своїх посадових обов`язків, не доведено факту закріплення конкретної судової справи за позивачем.
З рапорту начальника юридичної служби КЕВ м. Луганськ від 11 серпня 2025року, який був підставою накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на позивача, вбачається, що на обліку у позивача перебувала цивільна справа за № 761/970/22, під час розгляду питання в суді про заміну сторони виконавчого провадження позивач не приймав участі у судовому засіданні та не оскаржив ухвалу за результатом розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження перебування вказаної справи на обліку саме у позивача. Довіреність від 28 жовтня 2024року, видана ОСОБА_10 в порядку передоручення ОСОБА_1 , лише підтверджує повноваження останнього представляти інтереси КЕВ м. Луганськ в судах України, а не закріплення конкретної справи за представником.
Враховуючи те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності став саме рапорт начальника юридичної служби КЕВ м. Луганськ від 11 серпня 2025року, який не містить належного відображення конкретних обставин та підтвердження фактів порушення позивачем покладених на нього трудових обов`язків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність наказу КЕВ м. Луганськ № 147 від 15 серпня 2025року та наявність підстав для його скасування.
Щодо наказу КЕВ м. Луганськ № 234 від 12 листопада 2025року апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості в трудовому праві випливає із змісту статті 138 КЗпП України, яка передбачає обов`язок доказування наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника.
Недоведеність хоча б одного з елементів складу дисциплінарного проступку виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.
При цьому відповідачем не доведено, що працівником вчинено винний проступок, який спричинив негативні наслідки, як і наявності умислу на порушення трудової дисципліни.
При цьому ні самого акту службового розслідування від 12 листопада 2025року, ні матеріалів, що стали підставою для висновків, викладених в акті службового розслідування, відповідачем під час розгляду справи не були надані.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, скасовуючи наказ КЕВ м. Луганськ № 234 від 12 листопада 2025року «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким позивачу оголошено догану, правильно застосував вищевказані норми матеріального права й обґрунтовано виходив із обов`язку роботодавця довести факт винного вчинення працівником дисциплінарного проступку та враховувати всі обставини, за яких його вчинено. Разом із цим, указаний обов`язок відповідачем не виконано.
У зв`язку з незаконним притягнення до дисциплінарної відповідальності, вимога позивача про зобов`язання відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити йому заробітну плату в розмірі середньоденної заробітної плати за 15 липня 2025року та 16 липня 2025року, якої він був позбавлений через проведення службового розслідування, з виплатою компенсації за час затримки, є обґрунтованою.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити позивачу середню заробітну плату за час знаходження в щорічній тарифній відпустці в період з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року, апеляційний суд враховує наступне.
21 вересня 2025року ОСОБА_1 звернувся до начальника КЕВ м. Луганськ Личмана Г.Ю. із заявою, в якій повідомив, що відомості про скасування його відпустки з 01 вересня 2025року по 19 вересня 2025року він отримав 18 вересня 2025року, тому невідкладно прибути на робоче місце до закінчення відпустки 19 вересня 2025 року не має фізичної можливості.
Відповідачем не доведено погодження умов спілкування між працівником та роботодавцем шляхом листування через мобільні додатки та месенджери.
Оскільки до відома позивача не було належним чином доведено інформацію про скасування відпустки, то він має право на виплату середньої заробітної плати за час знаходження в щорічній тарифній відпустці з виплатою компенсації за час затримку розрахунку.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідальних осіб КЕВ м. Луганськ нарахувати та виплатити позивачу додаткову заробітну плату у вигляді премії за серпень 2025року, якої він був позбавлений через оголошення догани, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата – це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт (частина перша статті 97 КЗпП України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (частина друга статті 97 КЗпП України).
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті (частина третя статті 97 КЗпП України).
Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (частина четверта статті 97 КЗпП України).
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати.
Основна заробітна плата – це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата – це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до частини першої, другої статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності – з іншим уповноваженим на представництво органом.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.
Позбавлення позивача премії за вказаний місяць було пов`язано саме з його притягненням до дисциплінарної відповідальності, що не заперечувалось відповідачем, тому позбавлення позивача премії за серпень 2025року було пов`язано саме з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності, а враховуючи скасування наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, то позивач має право на виплату премії за вказаний період.
Відтак суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про задоволення позову в зазначеній частині та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову заробітну плату у вигляді премії за серпень 2025року, якої він був позбавлений через оголошення догани.
Твердження відповідача в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з розглядом справи та ухваленням рішення суддею, що мав конфлікт інтересів з позивачем, є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях.
Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції від представників відповідача, які приймали участь у судових засіданнях, не надходило заяв про відвід складу суду.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.
Решта доводів, приведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Луганськ.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2026рокузалишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 червня 2026року.

Судді: