Справа № 159/8042/25 	Головуючий у 1 інстанції: Смалюх Р. Я. 	
Провадження № 22-ц/802/538/26  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар судового засідання Власюк О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» на заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2026 року, 

В С Т А Н О В И В : 

06 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» Акціонерне Товариство «Сенс Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 06 серпня 2021 року ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача. 
Таким чином, 06 серпня 2021 року між банком та ОСОБА_1 з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту – «RED», мета кредиту – для особистих потреб; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) – 200 000 грн; сума встановленої кредитної лінії – 62 000 грн; процентна ставка – 35,99 % річних; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. 
Товариство взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало своєчасно і у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку.
Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, то у нього за кредитним договором від 06.08.2021 утворилася заборгованість у розмірі 177 718,06 грн, з яких: 111 588,89 грн – заборгованість по простроченому тілу кредиту, 66 129,17 грн – заборгованість по процентах за користування кредитом, яку позивач просив стягнути на його користь, а також відшкодувати судові витрати: 2 422,40 грн судового збору і 14 550,87 грн за надання професійної правничої допомоги.
Заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 42 493,31 грн за кредитним договором від 06.08.2021 та 2 422,40 грн судового збору.
У решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення в частині відмови у позові про стягнення 68 095,58 тіла кредиту і 66 129,17 грн процентів за користування кредитом та ухвалити у цій частині нове судове рішення – про стягнення цих коштів, а також здійснити новий розподіл судових витрат.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у призначене на 10 год 00 хв 27.04.2026 судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Судова повістка відповідачу вважається врученою на підставі вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У цій справі – це 28 квітня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін з таких підстав.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з позовною заявою позивач поставив вимогу про стягнення з відповідача на його користь заборгованості у розмірі 177 718,06 грн за кредитним договором, укладеним 06.08.2021 між АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.1-6).
Відмовляючи у позові про стягнення 68 095,58 тіла кредиту і 66 129,17 грн процентів за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано усіх належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач погодив саме ті умови, які зазначені у доданих до позовної заяви Акцепті та Публічній пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У матеріалах справи відсутня пропозиція (оферта) відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, прийняття якої зазначено в Акцепті, який відповідач не підписував.
Саме зазначені обставини і стали підставою для часткового задоволення позову.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Позивачем до апеляційної скарги приєднано копію оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, підписану відповідачем ОСОБА_1 06.08.2021 одноразовим ідентифікатором «2250».
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Апеляційна скарга не містить у собі жодного обґрунтування неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.
Ураховуючи наведене, цей доказ не приймається апеляційним судом, оскільки він існував на дату подання позовної заяви та розгляду справи судом першої інстанції і не був поданий позивачем без будь-яких поважних причин.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вважаючи поданими докази у повному обсязі та можливість розгляду справи судом першої інстанції у відсутності свого представника, позивач поніс ризик настання наслідків із невчиненням усіх необхідних процесуальних дій, що потягнуло за собою відмову у частині позовних вимог.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи по наявних у справі доказах, вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, чим спростовуються посилання позивача в апеляційній скарзі на помилковість висновків суду в частині відмови у позові.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В : 

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2026 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий – суддя 

Судді