П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року м. Київ

Справа № 356/215/25
Провадження: № 22-ц/824/5746/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,
суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лазарєвої Маргарити Сергіївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»
на рішення Березанського міського суду Київської області від 03 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Дудар Т. В.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.02.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1353-8283. Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор С7743 для підписання кредитного договору № 1353-8283 від 23.02.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 15 000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; промо-ставка - 1,50 % в день; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка порушила умови кредитного договору та не повернула суму кредиту, не виконала інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 13.02.2025 року загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 123 000 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 15 000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 108 000 грн. Кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 48 000 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості в розмірі 75 000 грн. На підставі викладеного, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1353-8283 від 23.02.2024 року в розмірі 75 000 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 15 000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 60 000 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Березанського міського суду Київської області від 03 листопада 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, Лазарєва М. С. в інтересах ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд безпідставно не врахував надані позивачем докази укладення між ТОВ «Укр Кредит Фінанс»та ОСОБА_1 кредитного договору № 1353-8283 від 23.02.2024 року. Представник скаржника посилалася на те, що відповідачка самостійно сформувала заявку на сайті позивача, пройшла ідентифікацію, зокрема через систему BankID, зазначила свої персональні дані, номер телефону, електронну адресу та реквізити електронного платіжного засобу, на який були перераховані кредитні кошти. На підтвердження цих обставин позивачем надано кредитний договір, Правила надання споживчих кредитів, Паспорт споживчого кредиту, графік платежів, моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, протокол перевірки електронного підпису/печатки, довідку про перерахування суми кредиту та довідку АТ КБ «ПриватБанк» щодо переказу коштів через систему LiqPay.
Також зазначила, що відсутність у документах повного номера банківської картки не спростовує факту перерахування коштів, оскільки повний номер електронного платіжного засобу не підлягає відображенню у таких документах з огляду на вимоги законодавства та нормативних актів Національного банку України. Крім того, позивач не є банківською установою, не відкриває рахунків клієнтам і не може надати виписку по рахунку відповідачки, оскільки така інформація становить банківську таємницю.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 23.02.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1353-8283. Даний договір разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким відповідачка була попередньо ознайомлена. Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) С7743.
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 15 000 грн на особисті потреби, зі строком кредитування 300 днів, базовий період - 30 днів, промо-ставка - 1,50 % в день; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день, дата повернення кредиту - 18.12.2024 року.
Листом б/н АТ КБ «ПриватБанк» повідомило ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року платіж № 2429602809 на суму 15 000 грн на картку № НОМЕР_1 .
На підтвердження факту перерахування коштів відповідачці позивачем надано довідку про перерахування суми кредиту № 1353-8283 від 23.02.2024 року, з даних якої убачається, що 23.02.2024 року за допомогою платіжної системи LiqPay на картку № НОМЕР_1 здійснено платіж на суму 15 000 грн, тип операції - видача кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 13.02.2025 року, за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 123 000 грн, яка складається із: основного боргу - 15 000 грн, залишку відсотків - 108 000 грн.
У позовній заяві позивач зазначає, що ним прийнято рішення про можливість застосування до ОСОБА_1 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 48 000 грн. У зв`язку з цим сума заборгованості становить 75 000 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом - 15 000 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 60 000 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами кредитного договору № 1353-8283 від 23 лютого 2024 року, а також факт надання саме відповідачці кредитних коштів у розмірі та у спосіб, визначені договором. Суд зазначив, що надані позивачем документи не підтверджують належності відповідачці банківської картки, на яку нібито було перераховано кошти, а внутрішня довідка фінансової установи та розрахунок заборгованості самі по собі не є достатніми доказами виникнення у відповідачки заборгованості перед позивачем.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону).
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 14 червня 2022 року в справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року в справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 4 грудня 2023 року в справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23).
Як убачається з матеріалів справи, 23.02.2024 року о 18 год. 43 хв. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1353-8283 продукту «CreditKasa» у формі електронного документу, який підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) С7743 та на підставі якого відповідачкою було отримано кредит шляхом безготівкового переказу грошової суми у розмірі 15 000 грн на банківський рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50 % в день (промо-ставка), 2,50 % в день (знижена % ставка), 2,50 % в день (стандартна % ставка), строком на 300 календарних днів, а саме до 18.12.2024 року.
З урахуванням наведених обставин та положень закону, без реєстрації на сайті товариства та заповнення форми, отримання смс-повідомлення, а також без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та  ОСОБА_1  не був би укладений.
Таким чином, підписавши окремо кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора (одноразового паролю), відповідачка добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування та взяла на себе відповідні зобов`язання.
Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових у розмірі 15 000 грн відповідачці (позичальнику) підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1353-8283 від 23.02.2024 року. Видача коштів здійснювалася за допомогою платіжної системи LiqPay.
У вказаній довідці зазначено: дата платежу - 23.02.2024 року, тип операції - видача кредиту, платіж № 2429602809, card_mask НОМЕР_1 , сума платежу 15 000 грн (а.с. 34).
На підтвердження перерахування коштів на банківський рахунок відповідачки, позивач також надав лист від АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого, банк через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року, укладеного з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», перерахував кошти по кредитному договору № 1353-8283 від 23.02.2024 року. Зокрема, в даному листі вказано: ID платежу 2429602809, канал LIQPAY, сума 15 000 грн, номер картки НОМЕР_1 (а.с. 30-33).
Як убачається з кредитного договору, а саме у розділі «12. Реквізити сторін», номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 - НОМЕР_1 (а.с. 18).
Кредитор ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою, а не банківською установою. Тому зважаючи на положення Закону України «Про платіжні послуги», лист АТ КБ «ПриватБанк» з повідомленням про перерахування коштів за допомогою платіжної системи LiqPay є належним письмовим доказом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
Надані позивачем лист та довідка містять інформацію про перерахування коштів на банківський рахунок, визначений відповідачкою в договорі № 1353-8283 від 23.02.2024 року, що у сукупності з іншими доказами у справі, належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачці.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність факту укладення кредитного договору та надання відповідачці кредитних коштів є помилковим, оскільки такий висновок зроблено без належної оцінки доказів у їх сукупності. Наявні у справі електронний договір та пов`язані з ним документи, підписані одноразовим ідентифікатором, а також довідка про перерахування суми кредиту і лист АТ КБ «ПриватБанк» про здійснення платежу через систему LiqPay у сукупності підтверджують як факт укладення кредитного договору, так і факт перерахування кредитних коштів за реквізитами електронного платіжного засобу, зазначеними при оформленні кредиту.
Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, мала можливість представити суду по такому рахунку виписку. Проте, правом надання таких доказів відповідачка не скористалася.
Відповідно до ст. 3 ЦК України, принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому, добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу.
Законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року № 113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі НОМЕР_3 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що перерахування відповідачці суми кредиту за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк», а не безпосередньо ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було обумовлено наявністю укладеного між ними 02.12.2019 року договору № 4010 про надання послуг в системі LiqPay, у відповідності до умов якого (пункт 1.1.) цей договір регулює відносини АТ КБ «ПриватБанк» з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», згідно з яким АТ КБ «ПриватБанк» надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «Укр Кредит Фінанс», на банківські картки платників.
Отже, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.
В свою чергу, відповідачкою не надано заперечень того, що на картку № НОМЕР_1 не було перераховано грошових коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у загальному розмірі 15 000 грн, як і доказів того, що даний платіжний засіб відповідачці не належить.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з доводами ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про наявність належних у матеріалах справи доказів, які підтверджують укладення між сторонами кредитного договору у формі електронного документу та видачу кредитних коштів за таким договором.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та як наслідок дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1353-8283 від 23.02.2024 року станом на 13.02.2025 року, заборгованість відповідачки становить 123 000 грн, з яких: 15 000 грн - основний борг, 108 000 грн - залишок відсотків (а.с. 35-37).
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказував на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» прийняло рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 48 000 грн.
Відповідно до п. 4.12. кредитного договору № 1353-8283 від 23.02.2024 року, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 18.12.2024 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. У будь-якому випадку договір діє до 24 години доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Продовження строку кредитування або строку дії договору або строку виплати кредиту в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається.
Колегія суддів зауважує, що базовий період - строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 30 днів), який вона сама обрала при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими вона може користуватися (в даному випадку - 300 днів).
Так, при заповненні заявки на отримання грошових коштів відповідачка сама обрала базовий період, а саме, 30 днів, протягом якого вона буде сплачувати саме відсоток.
Згідно з п. 4.7. договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.
Згідно п. 4.10. цього договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 2.50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).
Пунктом 10.1. договору встановлено, що позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.п. 10.2, 10.3 цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти (відсотки) за користування кредитом за наступними ставками:
Промо-ставка (вид акційної процентної ставки) становить 1.50 % за кожен день користування кредитом протягом перших 30 календарних днів першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Позичальнику протягом вказаної у цьому абзаці кількості календарних днів першого базового періоду надана можливість сплати процентів за користуванням кредитом за промо-ставкою. Якщо позичальнику протягом певного періоду була надана можливість сплати процентів за користуванням кредитом за промо-ставкою, з наступного дня після завершення вказаного періоду проценти за користування кредитом нараховуються позичальнику до сплати за пільговою процентною ставкою (якщо позичальник згідно пунктів 10.1 та 10.2 цього договору має можливість сплати процентів за користування кредитом за пільговою процентною ставкою), та/або за зниженою процентною ставкою (якщо Позичальник згідно пунктів 10.1 та 10.3 цього договору має можливість сплати процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою).
Знижена процентна ставка становить 2.50 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.
Згідно п. 2.3. договору визначено, що для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування (більш детально див. п. 5.3 договору).
Тобто, між сторонами погоджено строк кредитування згідно п. 4.12. договору, а саме 300 календарних днів (до 18.12.2024 року), протягом якого позивач має право нараховувати проценти за користування кредитом, розмір яких визначено в п.п. 4.10. та 10.1. договору. При цьому положення п. 2.3. договору щодо доцільності повного погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду має рекомендаційний характер і не змінює погодженого сторонами строку кредитування та порядку нарахування процентів.
Відтак, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» нарахування відсотків здійснювалося відповідно до погоджених умов договору та в обумовлений сторонами строк кредитування.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.
Як убачається з розрахунку заборгованості за договором № 1353-8283 від 23.02.2024 року, станом на 13.02.2025 року, загальний розмір заборгованості відповідачки становить 123 000 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 15 000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 108 000 грн. У зв`язку із застосуванням програми лояльності позивач зменшив заявлений до стягнення розмір заборгованості за процентами на 48 000 грн, тому до стягнення заявлено 60 000 грн процентів та 15 000 грн основного боргу, всього - 75 000 грн.
Оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання за умовами кредитного договору, колегія суддів доходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Правильність зазначеного розрахунку відповідачкою не спростовано, контррозрахунок заборгованості до матеріалів справи не подано.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитом у розмірі 75 000 грн.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.
За таких підстав, апеляційна скарга Лазарєвої М. С. в інтересах ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає задоволенню, а рішення Березанського міського суду Київської області від 03 листопада 2025 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості з  ОСОБА_1 за кредитним договором № 1353-8283 від 23.02.2024 року в розмірі 75 000 грн на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Згідно з вимогами п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Як убачається із матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви товариство сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, за подання апеляційної скарги - 3 633,60 грн.
Отже, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, становить 6 056 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Лазарєвої Маргарити Сергіївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»задовольнити.
Рішення Березанського міського суду Київської області від 03 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ 38548598, адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) заборгованість за кредитним договором № 1353-8283 від 23.02.2024 року в розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура