Справа № 148/2594/25 
Провадження №2/148/171/26
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
( Заочне )  
28 травня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., 
при секретарі Ліванчук А.Ф.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
третьої особи ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за участі третьої особи - Служби у справах дітей Тульчинської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:  
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за участі третьої особи - Служби у справах дітей Тульчинської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог остання обгрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_4 являється її онукою та матір`ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є ОСОБА_6 , а також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого є ОСОБА_5 .
Її онука вихованням та утриманням своїх трьох дітей не займається, веде бродячий та аморальний спосіб життя, систематично змінює місце проживання, зупиняючись у сторонніх осіб як на території України, так і за кордоном. Під час таких поїздок ОСОБА_4 неодноразово залишала дітей без нагляду, внаслідок чого вони губилися, а вона з родичами була змушена самостійно розшукувати їх у різних населених пунктах та повертати додому.
Додому ОСОБА_4 з`являється вкрай рідко, а будучи вдома, вона дітьми не займається, не проявляє до них материнської турботи та теплоти. З приводу зазначених фактів ОСОБА_4 викликали до органів поліції та в Службу у справах дітей, однак вона заявила, що майбутнє дітей її не цікавить. Більше того, ОСОБА_4 особисто подала письмову заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.
Батько дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , який є є чоловіком ОСОБА_4 , на протязі більше двох років з дітьми не проживає, їх вихованням не займається, з ними не спілкується, не цікавиться їх життям, розвитком, ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, посянюючи це тим, що у нього є сумніви з приводу його батьківства щодо них, а тому він не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав щодо них.
Батько дитини ОСОБА_9 - ОСОБА_5 зі своїм сином не проживає, матеріальної допомоги на його утримання не надає. 
Відповідно до ст.150 СК України та моральних принципів батьки зобов`язані займатися вихованням своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, духовний та моральний розвиток, утримувати їх до повноліття. Однак відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей, про їх здоров`я та розвиток не піклуються, ніякої участі в їх вихованні не приймають досить тривалий час.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СКУ батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не проявляють щодо них батьківської турботи та піклування, їх не виховують та не утримують.
Весь тягар по догляду, вихованню та матеріальному утриманню дітей повністю несе вона.
Рішенням №406 виконкому Тульчинської міської ради від 17.09.2025 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Тульчинської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч.2 ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 
Стаття 180 СК України зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. 
З огляду на вищевказані обставини, беручи до уваги, що діти проживають з нею, вона має право звернутися до суд з даним позовом. Просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_6 на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути із ОСОБА_5 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В судове засідання 28.05.2026 позивач та її представник не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява від них, згідно якої вони просять розглянути справу у їх відсутність, на заявлених позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. В судовому засіданні 13.05.2026 позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у заяві про зменшення позовних вимог обставини та просили позов задовольнити.
Третя особа - представник служби у справах дітей Тульчинської міської ради в судове засідання 28.05.2026 не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява від неї, згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні 13.05.2026 представник підтримала позовні вимоги та вважала за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відносно їх малолітніх дітей.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини своєї неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала.
Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України та оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомили, у встановлений судом строк відзив не подали.
За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч.4 ст. 223, ст.280 ЦПК України. 
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 являється онукою позивача, про що свідчить наступні докази: копія свідоцтва про народження від 01.09.2004 серія НОМЕР_1 (а.с.19) та копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.06.2025 №00051928763 (а.с.23-24), згідно яких вбачається, що батьком ОСОБА_4 значиться ОСОБА_10 ; копія повторного свідоцтва про народження від 18.03.2025 серія НОМЕР_2 (а.с.18), згідно якого вбачається, що матір`ю ОСОБА_10 значиться ОСОБА_11 ; копія повторного свідоцтва про розірвання шлюбу від 02.09.199 (а.с.17), згідно якого вбачається, що дошлюбне прізвище позивача було ОСОБА_12 .
Згідно копії повторного свідоцтва про народження від 05.01.2023 серія НОМЕР_3 (а.с.20), копії свідоцтва про народження від 23.04.2025 серія НОМЕР_4 (а.с.22), копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.06.2025 №00051927721 (а.с.25-26), копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.06.2025 №00051928060 (а.с.30-32) вбачається, що батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Згідно копії свідоцтва про народження від 03.03.2021 серія НОМЕР_5 (а.с.21), та копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 21.06.2025 №00051928357 (а.с.28-29), вбачається, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являються ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади від 17.03.2025 (а.с.9) ОСОБА_4 зареєстрована з 27.10.2017 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно копії довідки про склад сім`ї виконкому Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 17.03.2025 №201 (а.с.35) вбачається, що склад сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 наступний: 
1. ОСОБА_1 , мати, ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає; 
2. ОСОБА_13 , син, ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживає; 
3. ОСОБА_10 , син, ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований, але по факту не проживає; 
4. ОСОБА_8 , внучка, ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована, але по факту не проживає; 
5. ОСОБА_14 , внучка, ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована, але по факту не проживає; 
6. ОСОБА_14 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований, але по факту не проживає; 
7. ОСОБА_15 , онучка, ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована, але по факту не проживає; 
8. ОСОБА_16 , онучка, ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрована, але по факту не проживає; 
9. ОСОБА_17 , онучка, ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстрована, але по факту не проживає; 
10. ОСОБА_4 , онучка, ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстрована та проживає; 
11. ОСОБА_9 , правнук, ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає; 
12. ОСОБА_18 , правнучка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає; 
13. ОСОБА_19 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_14 , зареєстрована, але по факту не проживає; 
14. ОСОБА_4 , невістка, ІНФОРМАЦІЯ_15 , зареєстрована та проживає; 
15. ОСОБА_20 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_16 , зареєстрований та проживає; 
16. ОСОБА_21 , онучка, ІНФОРМАЦІЯ_17 , зареєстрована, але по факту не проживає. 
Згідно копії довідки УСЗН від 24.03.2025 №325 (а.с.36) вбачається, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку у відділі з питань призначення та виплати державних соціальних допомог №1 м.Тульчин управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації і ніяких видів допомог не отримує.
Згідно копії довідки-характеристики виконкому Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 17.03.2025 №202 (а.с.38) вбачається, що ОСОБА_4 , проживає в АДРЕСА_1 . До неї неодноразово зверталась поліція та служба у справах дітей Тульчинської міської ради з приводу виховання малолітніх дітей. На неї неодноразово надходили скарги від жителів села. Іншими даними виконком Тульчинської міської ради не володіє.
Згідно копії довідки про доходи №7791197602742770 ГУ ПФУ України у Вінницькій області від 07.03.2025 (а.с.34) вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тульчинському об`єднаному управлінні ПФУ в Вінницькій області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.09.2024 по 28.02.2025 складає 22016,40 грн.
Згідно довідки про доходи №8192349722111127 ГУ ПФУ України у Вінницькій області від 07.10.2025 №789/0200-0219-07 (а.с.37) вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тульчинському об`єднаному управлінні ПФУ в Вінницькій області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.09.2025 по 30.09.2025 складає 3982,40 грн.
Згідно копії акту обстеження умов проживання, затвердженого 18.06.2025 начальником служби у справах дітей Тульчинської міської ради (а.с.33), вбачається, що комісією проведено обстеження умов проживання малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що за даною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації 5 осіб: ОСОБА_1 - прабаба, ОСОБА_4 - матір, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_9 - син, ОСОБА_8 - син. Житло складається із 2 кімнат, кухні, кладовки та веранди. Загальна площа будинку складає 118 кв.м, житлова - 62,1 кв.м. Будинок на праві власності належить прабабі ОСОБА_1 , яка знаходиться на пенсії за віком та займається підробітками. В будинку чисто прибрано та тепло, наявні усі необхідні меблі. Запас продуктів наявний. Опалення в будинку пічне, запас дров наявний. На прибудинкові території наявні господарські будівлі, город оброблений згідно сезону. Діти проживають в окремій кімнаті, де у них наявні окремі спальні місця. У дітей наявний одяг та взуття відповідно до сезону, віку та статі. Фактичний догляд за дітьми виконує прабаба ОСОБА_1 , яка розпорядок дня для дітей організувала згідно їхнього віку, забирає та відводить їх до садочка. Між ними панують теплі, доброзичливі стосунки. Діти між собою дуже дружні. Мати дітей ухиляється від виховання та утримання дітей.
Згідно копії заяви ОСОБА_4 від 23.04.2025, посвідченої приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Сухомлин О.А. та зареєстрованої в реєстрі за №1327, адресованої компетентним органам (а.с.39) вбачається, що ОСОБА_4 надала свою згоду та підтвердила, що нагляд та фактичний догляд за її малолітніми дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , буде здійснюватиме їх бабуся ОСОБА_1 , що обиратиме засіб та спосіб перебування, маршрут і місце перебування (місце тимчасового проживання) дітей, вживатиме усіх залежних від неї заходів для безпечного перебування в Україні, вирішувати будь-які інші питання стосовно дітей, відвідування ними медичних, лікувальних та інших закладів для забезпечення належного стану здоров`я дітей, загальноосвітніх та інших навчальних закладів системи початкової освіти, спортивних закладах, позашкільних навчальних закладів тощо, для забезпечення навчання та розвитку дітей, здійснюватиме вжиття заходів для оформлення та отримання будь-яких документів на ім`я її дітей, подаватиме заяви, петиції, запити тощо, отримуватиме правові та інші консультації. У випадку крайньої необхідності надала згоду ОСОБА_1 на організацію вжиття необхідних заходів для збереження життя та здоров`я її малолітніх дітей: вакцинацію, госпіталізацію, операцію, інше медичне втручання тощо. 
Згідно заяви ОСОБА_4 від 23.04.2025, посвідченої приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Сухомлин О.А. та зареєстрованої в реєстрі за №1328, адресованої Тульчинському районному суду (а.с.131) вбачається, що ОСОБА_4 вказала, що не має постійних джерел доходу та не може виконувати батьківські обов`язки, відмовляється від утриманні та виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час проживають у бабусі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Нотаріусом їй роз`яснено зміст ст.166 СК України, правові наслідки позбавлення батьківських прав.
Згідно копій постанов Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.03.2025 у справі 148/398/25 (а.с.154), від 16.07.2025 у справі №148/1641/25 (а.с.155-156), від 14.11.2025 у справі №148/1970/25 (а.с.157), вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , тричі притягувалась до адміністративної відповідальності та була визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.184 та ст.173 КУпАП. 
Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 05.03.2026 319.5.1/16744-26-Вих (а.с.158) вбачається, що ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , 24.05.2023 перетнув кордон України в пункті пропуску "Шегині".
Відповідно до рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 17.09.2025 №406 (а.с.10-11) виконавчий комітет Тульчинської міської ради затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 
Відповідно до висновку виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12-16), вбачається, що виконавчий комітет Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають із прабабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того з даного висновку вбачається, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тульчинської міської ради було встановлено, що мати дітей ОСОБА_4 , а також батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно їх малолітніх дітей. При цьому ОСОБА_4 з 16.12.2022 перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 . На засідання комісії батьки не з`явилися. Від ОСОБА_4 надійшла нотаріально засвідчена заява, згідно якої вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей. ОСОБА_6 в ході телефонної розмови повідомив, що перебуває за кордоном та заперечує щодо свого батьківства відносно дітей. ОСОБА_5 в телефонній розмові повідомив, що проходить військову службу, відповідні документи щодо цього відмовився надавати, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. 
Таким чином на підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що на даний час малолітні діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають із прабабусею - позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка займається їх вихованням та матеріальним утриманням. З метою захисту інтересів дітей, остання звернулась до суду з даним позовом.
Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 , як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. 
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 
Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі СК України) кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
В свою чергу позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини.
Згідно п.15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.   Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини .
У справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995 (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до п.1 ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 у справі №753/2025/19 дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини».
Відтак позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
У постанові від 04.04.2024 у справі № 553/449/20 Верховний Суд вказав, що "…сімейні відносини мають "складний" характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини".
В той же час, незважаючи на законодавчо закріплені обов`язки батьків щодо виховання дитини, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 свідомо та повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку своїх малолітніх дітей. Вона не проявляє жодної турботи про їхній фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям, навчанням і психологічним станом дітей. Фактично, відповідач ухилилася від виконання батьківських обов`язків, переклавши їх на прабабу - позивача у справі, яка наразі самостійно, без будь-якої фінансової чи моральної допомоги з боку матері, забезпечує проживання та догляд за дітьми. Окрім цього, ОСОБА_4 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за невиконання обов`язків щодо виховання дітей, а також за ст.173 КУпАП, що свідчить про її безвідповідальне ставлення до батьківства, яке створює несприятливі умови для належного розвитку та психологічного стану малолітніх. Аналогічну пасивну позицію займає й батько дітей, ОСОБА_6 , який понад три роки проживає за межами України, не підтримує з дітьми жодного зв`язку та не надає коштів на їхнє утримання.
Наведене свідчить, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей. Відтак суд розцінює їхню поведінку як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дітей та небажання про них піклуватися, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. 
Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про навність підстав для позбавлення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 батьківських прав відносто їх малолітніх дітей.
При цьому суд вважає необхідним роз`яснити відповідачам, що у разі зміни їх поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, вони мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів, суд зазначає наступне.
Згідно ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 2 та 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1, 3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законнних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Згідно ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. 
Стаття 179 СК України встановлює, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
З огляду на норми ч.2, 3 ст.166 СК України також підлягає до задоволенню позовна вимога щодо стягнення аліментів.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідачів, судом врахованостан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів, які є працездатними, інших утриманців не мають, а тому суд вважає можливим визначити розмір аліментів в заявленому позивачем розмірі. 
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 09.10.2025, тому, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст .4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
В свою чергу відповідачі будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача до суду не надали, як і не спростували.
Наявну в матеріалах справи нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_4 (а.с.131) в частині щодо визнання позову суд до уваги не бере, оскільки відповідно до норм ЦПК України визнання позову є виключним процесуальним правом відповідача, яке може бути реалізоване виключно після відкриття провадження у справі та в межах конкретного судового процесу. Оскільки зазначена заява була складена задовго до пред`явлення даного позову до суду, вона не може вважатися процесуальним визнанням позовних вимог. Позиція сторони повинна відображати її дійсне волевиявлення щодо вже існуючого, конкретного судового спору.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно ухвали про відкриття провадження у справі від 23.10.2025 (а.с.53-54) позивача звільнено від сплати судового збору.
Згідно п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
З огляду на вищевказане, беручи до уваги вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 6056 грн за дві позовні вимоги, а з відповідача ОСОБА_5 - 3028 грн за одну вимогу.
Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.51 Конституції України, ч.1 ст.3, ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст.11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.7, 150, 152, 155, 164, 166, 179-183, 191 СК України, ст.15 ЦК України, ст.4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 265, 280-282, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за участі третьої особи - Служби у справах дітей Тульчинської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позбавити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_19 батьківських прав відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.10.2025 і до досягнення дітьми повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.10.2025 і до досягнення дітьми повноліття. 
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави 6056 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , в дохід держави 6056 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень) судового збору.
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , в дохід держави 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя: