Справа № 703/3093/26 
3/703/1209/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю захисника Карпова С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 09 травня 2026 року близько 10 години 58 хвилин в м. Сміла по вул. Євгена Саражі, керував автомобілем «Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення щодо обставин справи.
У наданих письмових поясненнях зазначено, що 09 травня 2026 року близько 11 години ОСОБА_1 рухався транспортним засобом по вул. Євгена Саражі в м. Сміла де його, без будь-яких причин, зупинили працівники поліції. Підставою для зупинки транспортного засобу, як повідомили працівники поліції, стало те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а також те, що у 2026 році у нього вилучалися наркотичні речовини. Після цього працівник поліції почав стверджувати, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння і запропонував поїхати в м. Черкаси до медичного закладу для огляду. ОСОБА_1 зазначив, що від проведення огляду у медичному закладі він не відмовлявся, оскільки наркотичних речовин не вживає. Огляд на стан наркотичного сп`яніння лікар розпочала проводити о 12 год. 00 хв. Проведеним оглядом ознак, які б вказували на те, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння виявлено не було. Після цього лікар повідомила про необхідність проходження огляду шляхом здачі зразків біологічного середовища у вигляді сечі, проте через відсутність фізіологічної можливості ОСОБА_1 не зміг надати зразок сечі для дослідження. В результаті чого лікар склала висновок про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а працівники поліції, відповідно, склали протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 зауважив, що він намагався здати аналіз сечі, однак йому це невдавалося.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Карпов С.О. пояснив, що свою вину ОСОБА_1 не визнає. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся. Вказав, що у протоколі не вірно зазначено час і місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в ЧОНД, а не на місці зупинки транспортного засобу. Час в протоколі зазначено 10 год. 58 хв., а висновок про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння лікар надала о 13 год. 36 хв., що зафіксовано навідеозаписі, чим порушено п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції, і проведення такого огляду, відповідно до якого поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Також звернув увагу суду на ту обставину, що відповідно до Інструкції №1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в остежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ. ОСОБА_1 , через відсутність фізіологічної можливості, не зміг надати зразок сечі для дослідження. Здати інші зразки біологічного середовища та кров не пропонували. Жодних пояснень ОСОБА_1 не підписував, його підписи відсутні. Також вказав, що на компакт-диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, містяться файли відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зі змісту яких вбачається, що відеозапис переривався. Враховуючи викладені обставини просив провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Також захисник надав суду клопотання про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП пояснення у якому викладені аналогічно наданим у судовому засіданні.
Суддя, заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною1 статті 130 КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження медичного огляду.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» , встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306(із змінами та доповненнями, далі -ПДР).
Згідно з п.1.3.ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно положень ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі – Порядок № 1103), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) .
За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до вимог розділу І п. 4 Інструкції № 1452/735, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
У п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 10 Порядку №1103 огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
Водночас, відповідно до п.6 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Відповідно п. 9 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження.
Згідно п.11-13 Інструкції№1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій – учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження сечі (іншого біологічного середовища в разі неможливості взяття сечі) та крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
Поряд з цим, у даній Інструкції не передбачено, що особа, доставлена для проходження огляду на стан сп`яніння, має право вибирати зразки якого біологічного середовища слід надати для дослідження та їх об`єм. Відтак, такий вибір здійснює лікар, який проводить огляд та який уповноважений визначати об`єм, необхідний для проведення лабораторних досліджень. Таким чином, висловлена вимога лікаря не суперечить положенням про проведення такого огляду.
Слід зазначити, що відмова від участі в огляді на виявлення стану сп`яніння означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання особи виконати обов`язок із проходження огляду на стан сп`яніння. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: особа відкрито не заявляє про відмову пройти огляд, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його проведення (завуальована форма).
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, є підставою для притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.
Стаття 251 КУпАП визначає доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Незважаючи на невизнання своєї вини, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №661403 від 09 травня 2026 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 09 травня 2026 року близько 10 години 58 хвилин в м. Сміла по вул. Євгена Саражі, керував автомобілем «Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України;
- карткою обліку адміністративного правопорушення;
- висновком №224 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в повному обсязі ухилився ( не здав сечу);
- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, запис якого здійснено на компакт-диску, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . В подальшому на вимогу працівників поліції для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу. На відеозаписі зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 в медичній установі, а також пропозицію працівника закладу здати біологічний матеріл з метою визначення/спростування стану наркотичного сп`яніння. Однак, зі спливом значного часу ОСОБА_1 біологічний матеріал, сечу, для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння так і не надав. На відеозаписі зафіксовано, що лікар, з метою можливості ОСОБА_1 здачі біологічного середовища, сечі, пропонувала вживати воду, однак поведінка ОСОБА_1 була пасивною. На підставі чого лікарем був складений медичний висновок в якому вказано, що ОСОБА_1 від медичного огляду в повному обсязі ухилився (не здав сечу).
Аналізуючи досліджений відеозапис суд зазначає, що ОСОБА_1 , під час перебування у медичному закладі, з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, поводив себе вкрай пасивно, що явно проявлялося у його небажанні здати відповідне біологічне середовище, зокрема, сечу.
Отже, зафіксована на відеозаписі поведінка ОСОБА_1 вказує, що він не мав на меті пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, був пасивним, тобто вчиняв свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду у повному обсязі, та, як наслідок, уникнути відповідальності.
Відомості з матеріалів справи свідчать про тривалий проміжок часу з моменту зупинки водія (о 10 год. 58 хв.) до часу ненадання ОСОБА_1 біологічного середовища у виді сечі для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння (о 13 год. 35 хв.), що зафіксовано працівниками поліції на відеозаписі та переконують суддю в достатності часу у ОСОБА_1 для здачі сечі, що обумовлено також і фізіологічними потребами людини.
Зазначене вказує на відсутність порушень щодо процедури огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, якого згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП було доставлено до медичного закладу.
Твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 не зміг здати біоматеріал у вигляді сечі через відсутність фізіологічної можливості, а лікарем не було відібрано інше біологічне середовище, зокрема кров, суддя відхиляє, виходячи з наступного.
Так, згідно п.п. 11, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 зазначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження сечі (іншого біологічного середовища в разі неможливості взяття сечі) та крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.
Отже, інші біологічні середовища, зокрема і аналіз крові в медичному закладі обов`язково проводиться у випадках, коли неможливо взяти зразки біологічних середовищ та якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.
Отже, положення Інструкції №1452/735 не встановлюють безумовного обов`язку лікаря здійснювати відбір крові у кожному випадку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Використання крові як об`єкта дослідження є альтернативним способом, який застосовується лише за неможливості відібрання інших біологічних зразків, визначених Інструкцією.
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що з метою лабораторної діагностики стану наркотичного сп`яніння, відповідно до вимог чинного законодавства, лікарем було запропоновано ОСОБА_1 здати біологічний матеріал, а саме сечу. Проте, ОСОБА_1 цього не зробив посилаючись лише на відсутність фізіологічної потреби.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не демонстрував жодної з ознак неможливості за тяжким станом здати зразок біологічного середовища у вигляді сечі, чи наявної у нього хвороби, яка б перешкоджала йому здати такий матеріал для дослідження, його дії були вірно розцінені як відмова від проходження медичного огляду.
Таким чином, доводи про те, що лікар був зобов`язаний відібрати у ОСОБА_1 інше біологічне середовище ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень Інструкції №1452/735 та не свідчать про порушення процедури проведення медичного огляду.
Оцінюючи зафіксовані обставини на переглянутому відеозаписі суддя вважає, що саме усвідомлення водієм можливого виявлення наркотичних речовин у разі проведення лабораторних досліджень його сечі і зумовило таку його поведінку. 
Жодних об`єктивних та вагомих підстав, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя не вбачає.
Отже, зафіксована на відеозаписі поведінка ОСОБА_1 свідчить про відсутність у нього реального наміру пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки його дії були спрямовані на ухилення від проходження такого огляду та уникнення відповідальності.
Таким чином, суддею встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, відповідно до яких, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану, зокрема наркотичного сп`яніння, за відмову від виконання якої настає відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Також не заслуговують на увагу твердження захисника про безпідставність зупинення транспорного засобу ОСОБА_1 ,оскільки законність підстав зупинки транспортного засобу не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідальність за цією нормою настає за керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду, а не за правомірність чи неправомірність первинної зупинки. Підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння.
Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, з наданням суду відповідних доказів.
В даному випадку працівники поліції діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» з дотриманням положень ст. 35 вказаного Закону, оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.
Також суддя вважає безпідставними доводи захисника, що відеозапис, який наявний в матеріалах справи не є безперервним та містить ознаки фрагментарності (наявні часові розриви), на відеозаписі зовсім не відображаються події у певних проміжках часу, що позбавляє суд можливості встановити повну та об`єктивну картину подій, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п 9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» , поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з п.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Так, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що на ньому об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Суддя, дослідивши зміст наявних відеозаписів у сукупності з іншими доказами, встановив, що вони дають можливість повно та об`єктивно встановити істотні обставини події, зокрема факт керування транспортним засобом, виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, пропозицію пройти огляд в медичному закладі, проходження огляду ОСОБА_1 , а також його відмову від здачі біологічного середовища.
Жодних часових розривів чи перерв відеозапису, які унеможливлювали б перевірку істотних обставин справи або ставили б під сумнів об`єктивність фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння суддею не встановлено.
Інші заперечення захисника є формальними та такими що зводяться до уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно довідок відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 та протягом календарного року до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не притягувався.
Оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП є конкретною і не містить альтернативного адміністративного стягнення, суддя уважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Частиною 1 ст.307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст.40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надані.
Керуючись ст. 130, 283 – 285 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача ЄДРПОУ:37930566, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA918999980313030149000023001 код класифікації: 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 665,60 грн. судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106). 
У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. 
У порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подвійний розмір штрафу, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.
Повний текст постанови виготовлений 29 червня 2026 року.

Суддя         І.Я. Биченко