ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року	Справа № 495/4462/26	
 	Номер провадження 3/495/1341/2026	

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр. України, уродженця с. Чистоводне, Білгород-Дністровського р-н., Одеської обл., місце роботи, посада: інспектор прикордонної служби 2 категорії оператор (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) групи повітряної розвідки та протидії БпЛА віпс " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип В) впс " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б), В/Ч НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
28.05.2026 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №380224Е від 22.05.2026 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі – КУпАП).
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ході перевірки офіцером ВВВБ по НОМЕР_1 ПРИКЗ старшим лейтенантом ОСОБА_2 порядку несення служби на місці тривалого несення служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) 15.05.2026 року виявлено, що 15.05.2026 року в період з 03:55 год. - 04:25 год. інспектор прикордонної служби 2 категорії оператор (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) групи повітряної розвідки та протидії БЛА віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) молодший сержант ОСОБА_3 під час несення служби в прикордонному наряді «Чатовий» у місці тривалого несення служби «Володимирівка» внаслідок особистої безвідповідальності, службові обов?язки належним чином не виконував, спостереження та прослуховування за територією та прилеглою місцевістю не здійснював, а саме спав у службовому приміщенні, унаслідок чого офіцер ВВВБ безперешкодно потрапив на територію місця тривалого несення служби «Володимирівка» та безконтрольно перебував там з 03.55 по 04.25 (з метою фіксації факту безконтрольного доступу на вказану територію здійснено імітацію викрадення генератора, шляхом переміщення його по території МТНС, оглянуто службовий транспортний засіб). Близько 04.20 прикордонний наряд «Чатовий» молодший сержант ОСОБА_3 з?явився біля робочого місця помічника старшого зміни прикордонних нарядів, перебував розекіпірованим та без закріпленої зброї, а саме залишив її без нагляду. Своїми діями порушив порушив вимоги абзаців 9, 10, 17 пункту 11 глави 2 розділу ІІ та абзаців 3, 4, 5, 9, 10, 11 пункту 9 глави 5 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N?1261 від 19.10.2015, зареєстрованої в Мінюсті України 06.11.2015 за N?1391/27836, а саме: «Прикордонним нарядам забороняється: залишати ділянку, що охороняється (місце несення служби); залишати без нагляду, передавати іншим особам зброю та предмети екіпіровки; учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби».«Під час виконання завдань чатовий зобов?язаний: постійно перебувати на території (біля) об?єкта, що охороняється, затриманих осіб, поки не буде змінений або знятий, й охороняти об?єкт від раптового нападу; не допускати на територію об?єкта сторонніх осіб і нікого не випускати з його території без дозволу начальника підрозділу охорони кордону та його заступників, старшого зміни прикордонних нарядів або чергового підрозділу; вести спостереження за місцевістю і повітряним простором; спостерігати за навколишньою місцевістю, здійснювати обхід території об?єкта, звертаючи особливу увагу на приховані підступи до нього; зупиняти сторонніх осіб, які наближаються або виявлені на території (поблизу) об?єкта, і доповідати черговому підрозділу; затримувати сторонніх осіб, виявлених на території об?єкта, що охороняється, та викликати групу реагування для їх конвоювання або переслідування в разі втечі», тобто молодший сержант ОСОБА_4 недбало поставився до військової служби в умовах особливого періоду.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення за номером мобільного телефону, який наявний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується довідкою про доставку cмс.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа проти Іспанії " від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до статті 268 Кодексу під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 з урахуванням наявних в справі про адміністративне правопорушення доказів.
Вивчивши матеріали справи, суддя доходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України №303/2014 від 17.02.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа№800/582/14), яка набула законної сили, зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду та останній діє по теперішній час, у зв`язку з чим правопорушення, вчиненні військовослужбовцями, є вчиненими в умовах особливого періоду (воєнного стану).
Відповідно до положень нормативно-правових актів, які регламентують порядок проходження військової служби, військовослужбовці виконують обов`язки військової служби цілодобово, окрім випадків, відповідно до яких військовослужбовці тимчасово звільняються від виконання обов`язків військової служби (відпустка, перебування на лікуванні тощо).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.
Відповідно до ст. ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Відповідно до ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою, та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.
Відповідно до ст. ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_1 недбало поставився до обов`язків військової служби, в зв`язку з чим в його діях наявні ознаки військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Частиною 2 ст.172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України «Про оборону України»,Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу». Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами.
За змістом статті 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час включає, зокрема, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами; розвиток військово-технічного співробітництва з іншими державами з метою забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою технікою і майном, які не виробляються в Україні; підготовку національної економіки, території, органів державної влади, органів військового управління, органів місцевого самоврядування, а також населення до дій в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу (стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Таким чином, особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Рішень про закінчення особливого періоду на час розгляду справи Президент України не приймав, тобто, особливий період діє в Україні з 17.03.2014 і до теперішнього часу.
Зважаючи на викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення повністю доводиться зібраними у справі доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №380224Е від 22.05.2026; 
- письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 15.05.2026;
- висновком службового розслідування по факту можливого недбалого ставлення до військової служби військовослужбовів відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип В) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) 15.05.2026 та іншими матеріалами справи.
Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надано.
Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, встановлених в судовому засіданні, знайшла своє підтвердження зібраними доказами, і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до скоєного, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно п. 12 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Так як ОСОБА_1 є військовослужбовцем, він підлягає звільненню від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст.15, 172-15 ч.2, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним в здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2ст.172-15 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Звільнити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від сплати судового збору на підставі п.12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Згідно ст.308 КУпАП – у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307цього Кодексу,постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя           Ірина БРАТКІВ