Справа № 632/692/26	
 	провадження №3/632/192/26	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Златопіль

Суддя Златопілського міськрайонного суду Харківської області Журавель О.О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківської області протоколи про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2026 року о 23 годині 05 хвилин неповнолітній ОСОБА_1 , будучи, особою, яка не має права керування транспортним засобом, здійснював керування транспортним засобом – мотоциклом «Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборній у місті Златопіль Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів. Крім того, цього ж дня, у зазначений час та в тому ж місці, ОСОБА_1 , керуючи вказаним транспортним засобом, не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу. Надалі, неповнолітній ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатору Drager - Аlkotester 6810, та у медичному закладі охорони здоров`я відмовився.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.1,2,4 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), вчинивши адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановами суду від 30 червня 2026 року зазначені справи про адміністративні правопорушення були об`єднані в одне провадження.
Під час судового розгляду ОСОБА_1 , у присутності свого законного представника ОСОБА_2 , зазначив, що дійсно 03 квітня 2026 року о 23 годині 05 хвилин керував мотоциклом «Mustang», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення. Обставини, зазначені у протоколах (керування транспортним засобом , не маючи водійського посвідчення, з ознаками алкогольного сп`яніння та невиконання вимог поліцейського щодо зупинки), не заперечував, свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав повністю. Також повідомив суд, що усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе відповідні висновки та запевнив, що подібне у майбутньому не повториться. Крім того, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив здійснювати подальший розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти розгляду справи без його участі. 
Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та зібрані докази в їх сукупності, суд доходить таких висновків.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 631449 від 04 квітня 2026 року, який складено щодо ОСОБА_1 за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, вбачається, що 03 квітня 2026 року о 23 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , здійснював керування транспортним засобом – мотоциклом «Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборній у місті Златопіль Харківської області, з ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатору Drager - Аlkotester 6810, та у медичному закладі охорони здоров`я відмовився. 
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04 квітня 2026 року встановлено, що огляд водія ОСОБА_1 не проводився, у зв`язку із його відмовою.
Дослідженим під час судового розгляду відеозаписом з нагрудних камер поліції від 04 квітня 2026 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, зокрема на місці зупинення транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я. 
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Так, пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п. 1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно із пунктом 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Частина 1 ст. 130 КУпАП, окрім іншого, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, суд приймає до уваги, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП та низці підзаконних нормативно-правових актів.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з пунктами 2, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 з подальшими змінами, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Отже, виявлення у водіїв ознак сп`яніння є дискреційним повноваженням поліцейських. Відтак наявність таких ознак встановлюється виключно поліцейським і становить лише підставу для проведення огляду, оскільки його метою є підтвердження або спростування факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння за результатами відповідного огляду.
Відповідно до пункту 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Пунктом 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відтак, наведені вище докази в їх сукупності підтверджують те, що зазначена процедура поліцейським була дотримана. Матеріали справи не містять доказів порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП, та положень вищенаведених нормативних актів. 
Отже суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, настали в момент його фактичної відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння. 
При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд приймає до уваги таке.
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 631423 від 04 квітня 2026 року, який складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, вбачається, що 03 квітня 2026 року о 23 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом – мотоциклом «Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборній у місті Златопіль Харківської області, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Дослідженим під час судового розгляду відеозаписом з нагрудних камер поліції від 04 квітня 2026 року, встановлено, що водій ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, у зв`язку з чим поліцейські були вимушені здогнати водія, який рухався на мотоциклі. 
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.
Пунктом 2.4 ПДР визначено , що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, зокрема пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1
Отже суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, настали в момент не виконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу. 
Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, тобто невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку
При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд приймає до уваги таке.
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 631439 від 04 квітня 2026 року, який складено щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, вбачається, що 03 квітня 2026 року о 23 годині 05 хвилин неповнолітній ОСОБА_1 , будучи, особою, яка не має права керування транспортним засобом, здійснював керування транспортним засобом – мотоциклом «Mustang», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Соборній у місті Златопіль Харківської області. 
Відповідно до даних довідки СРПП ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.
Пунктом 2.1 а) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.
Вимогами статті 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. 
Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Дослідивши і оцінивши зібрані у справі докази, що покладені в основу постанови, які є достовірними, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП, у їх сукупності, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема: ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння; ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, тобто не виконанні вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу; ч. 2 статті 126 КУпАП, тобто керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-2, 126, 130 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд вважає, що застосування до особи заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, у цьому випадку не забезпечить досягнення мети адміністративної відповідальності, зокрема не сприятиме його вихованню в дусі додержання законів, запобіганню вчиненню нових правопорушень та забезпеченню безпеки дорожнього руху. При цьому суд враховує підвищену суспільну небезпечність керування транспортними засобами особами, які не мають права на керування такими засобами, оскільки вони не пройшли встановлену законом процедуру перевірки теоретичних знань та практичних навичок і не отримали посвідчення водія. За таких обставин ризик виникнення дорожньо-транспортних пригод є об`єктивно вищим, що обумовлює необхідність застосування ефективних заходів адміністративного впливу для забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже суд доходить висновку, щодо застосування до такої особи лише заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП, не відповідатиме характеру вчинених правопорушень, не забезпечить досягнення превентивної мети адміністративного стягнення та не сприятиме належному захисту суспільних інтересів у сфері безпеки дорожнього руху. За таких обставин підстав для звільнення особи від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів впливу немає, а тому підлягає притягненню до адміністративної відповідальності на загальних підставах із застосуванням адміністративних стягнень, передбачених санкцією відповідної статті КУпАП.
Відповідно до положень статті 33 КУпАП, судом враховується характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, обставину, що пом`якшує відповідальність – визнання вини та вчинення адміністративних правопорушень неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення:
– за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі 09 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 грн. 00 коп.;
-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.;
– за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.
Згідно із вимогами ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2026 року 3328 грн.), що складає 665,60 грн.

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення:
-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 (сто п`ятдесят три) грн.;
– за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн.;
– за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова дійсна для пред`явлення до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області.
У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя:	О. О. Журавель