Справа № 215/1249/17 
2-а/215/2/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Лиходєдова А.В., 
за участю секретаря судового засідання – Маняхіної А.О., 
згідно вимог п. 10 ч. 1 ст. 4; ч. 4 ст. 229 КАС України, розглянувши в порядку спрощеного провадження (письмового провадження) без повідомлення учасників процесу, цивільну справу за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради у Дніпропетровській області про скасування рішення; третя особа - Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Криворізької міської ради у Дніпропетровської області про скасування рішення Криворізької міської ради від 21.12.2016 №1267 «Про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у наданні згоди на подальше користування частинами земельних ділянок».
Позивач у позовній заяві зазначає, що 21 грудня 2016 року Криворізька міська рада Дніпропетровської області на пленарному засіданні XVI сесії прийняла рішення №1267 «Про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у наданні згоди на подальше користування частинами земельних ділянок», відповідно до якого йому відмовлено у продовженні користування земельними ділянками, переданими на підставі договорів особистого сервітуту від 29.01.2014 р. №4470335 (ділянка площею 0,0065 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1211000000:07:062:0110) та №4469993 (ділянка площею 0,0077 га, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1211000000:07:061:0155), призначених для розміщення тимчасових споруд торговельних павільйонів.
Позивач вважає зазначене рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню у частині, яка стосується земельної ділянки площею 0,0065 га за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, на його переконання, викладені у рішенні підстави для відмови не відповідають фактичним обставинам справи.
Зокрема, у рішенні Криворізької міської ради міститься посилання на нібито невідповідність розмірів торговельних павільйонів вимогам Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіону України від 21.10.2011 №244 (п. 1.4 Порядку), який встановлює, що площа стаціонарної тимчасової споруди по зовнішньому контуру не може перевищувати 30 кв.м. Позивач зазначає, що відповідно до паспорту прив`язки, долученого до матеріалів справи, площа торговельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1 становить 24,0 кв.м., а тому наведений у рішенні висновок про порушення ним вимог Порядку №244 є безпідставним і не підтвердженим жодним технічним документом.
Крім того, у рішенні ради міститься твердження про порушення позивачем меж частин земельних ділянок та їх невідповідність межам, визначеним паспортами прив`язки. Позивач не погоджується із цим, вказуючи, що акт обстеження земельної ділянки від 30.11.2016 року, на який посилається відповідач, був складений без його участі, можливості ознайомитися з ним або надати пояснення йому не надавали. На думку позивача, до рішення №1267 не було долучено жодних належних доказів — таких як геодезична зйомка, схема порушень меж або інша технічна документація, яка могла б підтверджувати факт виходу споруди за межі сервітутної ділянки.
За твердженням позивача, згідно з кадастровим планом земельної ділянки та планом її розташування, межі сервітутної ділянки ним не порушені, умови її використання дотримані, а тому підстави, зазначені у рішенні міської ради, є необґрунтованими. На думку позивача, відмова у наданні згоди на подальше користування ділянкою є передчасною, необ`єктивною та порушує його права як землекористувача.
У зв`язку з цим позивач просить суд визнати рішення Криворізької міської ради №1267 від 21.12.2016 року протиправним та скасувати його в частині, що стосується відмови у продовженні користування земельною ділянкою площею 0,0065 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовувалася ним для розміщення тимчасової споруди — торговельного павільйону.
Ухвалою суду до участі у справі залучено як третю особу Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, а також Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
Ухвалою від 03.06.2019 року судом вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
27.06.2019 року Криворізька міська рада надала відзив на позовну заяву. У поданому відзиві проти позову заперечує, посилаючись на те, що як орган місцевого самоврядування діє від імені територіальної громади та в межах повноважень щодо розпорядження землями комунальної власності. Відповідач зазначає, що договори особистого строкового сервітуту, укладені з позивачем, передбачали його обов`язок дотримуватись умов користування земельними ділянками, у тому числі вимог Порядку №244 та паспортів прив`язки тимчасових споруд, а також те, що переважне право на поновлення сервітуту існує лише за належного виконання договору.
За результатами самоврядного контролю, оформленого актом обстеження від 30.11.2016 року, та з урахуванням висновку судової земельно-технічної експертизи, відповідач вказує на самовільне збільшення розмірів торговельного павільйону, перевищення гранично допустимої площі тимчасової споруди та вихід забудови за межі сервітутної земельної ділянки.
На думку відповідача, такі обставини свідчать про порушення позивачем умов договорів сервітуту та вимог земельного законодавства, що позбавляє його переважного права на поновлення договору.
Крім того, відповідач посилається на рішення у господарській справі №904/2560/18, яким вже встановлено правомірність відмови у наданні згоди на подальше користування аналогічною частиною земельної ділянки за іншим місцезнаходженням.
З огляду на викладене, Криворізька міська рада вважає оскаржуване рішення №1267 від 21.12.2016 року законним і обґрунтованим та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
24.06.2019 року третя особа Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради надала письмові пояснення по справі (далі ДРМД та ЗВ), у яких заперечує проти задоволення позову, посилаючись на таке.
Криворізька міська рада, відповідно до ст. 13, 19 Конституції України, ст. 80 Земельного кодексу України (далі – ЗКУ), ст. 10, ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», наділена повноваженнями від імені територіальної громади вирішувати питання регулювання земельних відносин, у тому числі щодо встановлення та припинення земельних сервітутів.
Рішенням Криворізької міської ради від 27.11.2013 №2333 між розпорядником та ФОП ОСОБА_1 були укладені договори особистих земельних сервітутів:
-договір №12103184 від 12.12.2013 щодо частини земельної ділянки площею 0,0065 га (кадастровий №1211000000:07:062:0110) за адресою: АДРЕСА_1 ,
-договір №12103183 від 12.12.2013 щодо частини земельної ділянки площею 0,0077 га (кадастровий №1211000000:07:061:0155) за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа посилається на ст. ст. 98, 100 ЗКУ, відповідно до яких земельний сервітут є правом на обмежене користування чужою земельною ділянкою, може бути особистим і строковим та встановлюється, зокрема, договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником земельної ділянки.
Третя особа також зазначає, що розміщення тимчасових споруд регулюється Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Мінрегіону від 21.10.2011 №244 (далі – Порядок №244), відповідно до якого підставою для розміщення стаціонарної ТС є паспорт прив`язки (п. 2.1), стаціонарна ТС – споруда площею по зовнішньому контурі до 30 кв.м (п. 1.4), відхилення від паспорта прив`язки не допускається (п. 2.21), самовільне розміщення ТС забороняється (п. 2.31).
Крім того, рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2011 №514 затверджено «Положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель у м. Кривому Розі» (далі – Положення №514), яким визначено порядок здійснення самоврядного контролю, у тому числі шляхом обстеження земельних ділянок та складання актів обстеження.
30.11.2016 року посадовими особами управління було складено акт обстеження земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 та №23, за результатами якого встановлено наступне.
Невідповідність споруд паспорту прив`язки, добудову (розширення) торговельного павільйону, порушення меж частин земельних ділянок, наданих у сервітут, та невідповідність їх межам, погодженим паспортами прив`язки, невідповідність розмірів павільйону нормам Порядку №244.
З посиланням на ч. 1 ст. 102 ЗКУ Департамент зазначив, що у разі порушення умов користування сервітут може бути припинений, а використання земельної ділянки позивачем відбувалося з порушенням як умов договору сервітуту, так і вимог земельного законодавства та Порядку №244.
З урахуванням матеріалів самоврядного контролю, актів обстеження від 30.11.2016 року та з метою забезпечення дотримання вимог земельного законодавства Криворізька міська рада прийняла оспорюване рішення від 21.12.2016 №1267 про відмову ФОП ОСОБА_1 у наданні згоди на подальше користування частинами земельних ділянок.
На думку третьої особи, оскаржуване рішення прийняте в межах компетенції, на підставі та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, а тому підстав для його скасування немає; просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою суду від 24.05.2018 року було призначено судово-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Бихно М.В..
На вирішення експерта були поставлені питання щодо відповідності меж земельної ділянки площею 0,0065 га за адресою АДРЕСА_1 , паспортові прив`язки та щодо фактичних розмірів павільйону з урахуванням прибудов, а також щодо порушення фактичних меж сервітутної земельної ділянки.
Згідно з висновком експерта з питань судової земельно-технічної експертизи № 38-18 від 24.09.2025 року, межі земельної ділянки площею 0,0065 га з кадастровим номером 1211000000:07:062:0110, за даними Державного земельного кадастру, відповідають межам, зазначеним у паспорті прив`язки. Фактичні межі на місцевості встановити неможливо через відсутність межових знаків та твердих огорож, фактичні розміри торговельного павільйону та прибудов (у тому числі по даху – 50,4 м?) перевищують площу ділянки та виходять за її межі, визначені кадастровою зйомкою. Площа забудови павільйону виходить за межі земельної ділянки площею 0,0065 га.
Суд не вбачає підстав не довіряти висновку експерта, він є належним і допустимим доказом у справі, узгоджується з актами обстеження від 30.11.2016 року та поясненнями третьої особи.
Суд, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, виходить із такого.
Криворізька міська рада як орган місцевого самоврядування відповідно до ст. 13, 19 Конституції України, ст. 80 ЗКУ, ст. 10, 16 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснює від імені територіальної громади повноваження власника земель комунальної власності, зокрема щодо надання, продовження або відмови у наданні прав користування земельними ділянками (у тому числі у формі сервітуту).
Право на встановлення та припинення сервітуту є елементом її дискреційних повноважень, а суд при розгляді такого спору перевіряє: чи діяла рада в межах компетенції; чи були реальні фактичні підстави для відмови; чи дотримано процедурні вимоги; чи не є рішення свавільним та явно необґрунтованим.
Межі сервітутної ділянки площею 0,0065 га чітко визначені та відповідають паспорту прив`язки. Фактична забудова, здійснена позивачем (торговельний павільйон з прибудовами), перевищує як площу, допустиму для ТС за Порядком №244 (30 м?), так і площу, надану в сервітут, та виходить за межі кадастрової ділянки.
Вказані порушення були зафіксовані актами самоврядного контролю від 30.11.2016 року, а згодом підтверджені судовою експертизою.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивач використовував земельну ділянку не у межах, визначених договором сервітуту, порушуючи ст. ст. 98–102 ЗКУ та умови договору. Криворізька міська рада, маючи наявні акти самоврядного контролю та з урахуванням встановлених порушень, була вправі відмовити у подальшому наданні згоди на користування земельною ділянкою. Оспорюване рішення не виходить за межі повноважень ради, прийняте на підставі та у спосіб, передбачені законом, та має фактичне обґрунтування.
Позивач, у свою чергу, не надав переконливих доказів того, що розміри павільйону відповідають паспорту прив`язки та Порядку №244, межі фактичного користування не виходять за межі сервітутної ділянки, рішення ради є необґрунтованим або прийнятим без урахування фактичних обставин.
Отже, суд не знаходить підстав для висновку про протиправність рішення Криворізької міської ради від 21.12.2016 №1267 в оскаржуваній частині.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Криворізької міської ради від 21.12.2016 №1267 «Про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у наданні згоди на подальше користування частинами земельних ділянок» прийнято в межах повноважень, у спосіб, на підставі та з дотриманням вимог чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Позивач є інвалідом І групи та згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. 
Згідно з частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі звільнення сторони від сплати судового збору судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, відносяться на рахунок держави.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, підстав для стягнення з нього судових витрат немає. Судові витрати у вигляді судового збору у справі відносяться на рахунок держави.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 6, 7, 9, 10, 12, 72–77, 90, 139, 241–246 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 13, 19, 144 Конституції України, статтями 80, 83, 98–102, 116 Земельного кодексу України, статтями 10, 16, 26, 59, 60, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктами 1.4, 1.7, 2.1, 2.21, 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіону від 21.10.2011 №244, Положенням про самоврядний контроль за використанням та охороною земель у м. Кривому Розі, затвердженим рішенням КМР №514 від 27.07.2011, статтею 5 Закону України «Про судовий збір», суд, 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради Дніпропетровської області, за участю третіх осіб — Департаменту регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області — про визнання протиправним та скасування рішення — відмовити.
Судові витрати у вигляді судового збору, від сплати якого позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений, віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 22.05.2026 р..

СУДДЯ: