Справа № 215/1265/26 
2-о/215/76/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Науменко Я.О.,
за участю секретаря Оніщенко Ю.М.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заінтересованої особи, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №8 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку окремого провадження справу за заявою заявника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_8, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
16.02.2026 заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, яке необхідне заявниці для отримання матеріальних виплат, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В обґрунтування заяви зазначила, що вона проживала разом із ОСОБА_3 із грудня 2023 року по 19 листопада 2025 року однією сім`єю, але шлюб між ними не був зареєстрований. За час спільного проживання вони разом сплачували комунальні платежі, вели спільне господарство та побут, відпочивали, мали спільний сімейний бюджет, здійснювали поповнення один одному рахунків мобільних телефонів, тобто у них були взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю. 
У серпні 2025 року ОСОБА_3 почав проходити військову службу у Збройних Силах України, під час якої заявниця продовжувала спілкування з ним, підтримувала його морально, а останній надсилав їй грошові кошти. 
У листопаді 2025 року заявниця отримала сповіщення №ГПП/12254 від 22.11.2025, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що її цивільний чоловік ОСОБА_3 в районі н.п. Мирноград Покровського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання зник безвісти.
03.03.2026 ухвалою суду прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами окремого провадження і призначено судове засідання на 17.03.2026.
Ухвалою від 17.03.2026 задоволено клопотання представника заінтересованої особи про витребування доказів, у зв`язку з чим у судовому засіданні оголошено перерву до 14.04.2026.
У судовому засіданні 14.04.2026 було оголошено перерву до 12.05.2026 для виклику і допиту свідків.
Судове засідання 12.05.2026 було відкладено на 16.06.2026 для продовження дослідження письмових доказів.
Заявниця в судовому засіданні заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених в ній.
Представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 , у судове засідання не з`явився, відзив на заяву не подав. 
Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_7, у письмових поясненнях та у судовому засіданні вважає вимоги заявниці безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Заперечувала проти розгляду справи в порядку окремого провадження, зважаючи на те, що існує спір про право. Також посилається на відсутність належних і допустимих доказів, які свідчать про реальність сімейних відносин заявниці із ОСОБА_3 .
Суд вислухавши заявницю, а також пояснення представника заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_7, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Як зазначила в судовому засіданні заявниця, з грудня 2023 року вона та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за місцем її реєстрації.
За час спільного проживання з ОСОБА_3 вони вели спільне господарство та побут, сплачували комунальні платежі, відпочивали, мали спільний сімейний бюджет.
Згідно зі сповіщенням сім`ї №ГПП/12254 від 22.11.2025, яке отримала заявниця, ОСОБА_3 зник безвісті 19 листопада 2025 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Мирноград Покровського району Донецької області.
За фактом зникнення ОСОБА_3 за заявою заявниці відкрито кримінальне провадження №12025041760000814 від 22.11.2025.
Також заявниці вручені пам`ятка-попередження для родини полонених, загиблих та безвісти зниклих осіб, за особливих обставин, а також Витяг з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими.
На підтвердження спільного проживання однією сім`єю до позову додані фото, на яких зображені разом заявниця та ОСОБА_3 , що є підтвердженням родинного єднання. Також до справи долучені скріншоти спілкування в месенджері заявниці та ОСОБА_3 , що є свідченням їх спілкування. Переписка між ними носить особистий та сімейний характер, зміст якої говорить про наявність близьких сімейних стосунків між співрозмовниками, взаємну емоційну прихильність, турботу та підтримку.
Крім того, матеріали справи містять скріншоти поповнень банківських карток, періодичність і розмір яких вказує на те, що у заявниці та ОСОБА_3 був спільний бюджет.
Заявниця на підтвердження того, що не перебуває у шлюбі, надала суду копію рішення Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2019 про розірвання шлюбу із ОСОБА_4 , який був зареєстрований 26.07.2008.
Крім того, на підтвердження відсутності у ОСОБА_3 батьків, суду надані копії свідоцтв про смерть ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є подругою заявниці, повідомила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були знайомі ще зі школи. Через пару років після розірвання шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали знову спілкуватися, а потім їх стосунки стали тіснішими і вони вирішили вести спільний побут. ОСОБА_10 налагодив стосунки із донькою ОСОБА_11 . Власне через це, щоб підтримати сім`ю, він і вирішив служити. Коли вони проживали разом ОСОБА_12 робив у квартирі ремонт, лагодив проводку. Також вони рази проводили відпочинок, на вихідних ходили до басейну. Разом із чоловіком свідка ОСОБА_11 і ОСОБА_12 відвідували кав`ярні. 
Свідок ОСОБА_13 , яка є сусідкою ОСОБА_3 , пояснила, що її чоловік і вона ставились до ОСОБА_14 як до молодшого сина, оскільки після смерті батьків він залишився сам. На початку 2024 року вона познайомилась із ОСОБА_11 , яку ОСОБА_10 називав своєю дружиною. ОСОБА_11 у 2024 році постійно відвідувала ОСОБА_15 , вона показала себе доброю і відповідальною, всі сусіди раділи їх стосункам. У той час, як ОСОБА_12 був без роботи, він жив у ОСОБА_11, яка поповнювала йому рахунок на телефоні та підтримувала фінансово. Вони на 2-3 дні приїздили в Приютівку, разом купували продукти. У них були виважені стосунки, вони мріяли про спільну дитину. 
Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Отже, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 
-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 
-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 
-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
-чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. 
Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21.
Отже, встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами. Об`єктом судового захисту у цьому випадку є охоронюваний законом інтерес, тобто обставини, від встановлення наявності або відсутності яких у особи може виникнути, змінитися або припинитися певне суб`єктивне право.
У даній справі заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки встановлення цього юридичного факту їй необхідне для реалізації прав та інтересів, як дружини безвісти зниклого військовослужбовця.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені частиною другою статті 3 СК України.
Справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу з загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21).
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.
Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Разом із тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У Постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду у справі №552/3164/21 від 06.09.2023 зазначено наступне.
«Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Європейський суд з прав людини при розгляді справи зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям.
У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків».
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Подібні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20).
Обмеження щодо засобів доказування факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю законодавством не передбачено, а тому з цією метою можуть використовуватися всі передбачені законодавством належні, допустимі докази - показання свідків; ділове та особисте листування; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; витяги з погосподарських книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання як рухомого, так і нерухомого майна (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, довідки житлово-експлуатаційних організацій, органів місцевого самоврядування про спільне проживання та ведення господарства (Постанова КЦС ВС від 11.02.2021 у справі №158/431/19).
Умовами встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є наступні: 1) відсутність між ними офіційно зареєстрованого шлюбу, як і не перебування кожного з них в іншому офіційному шлюбі; 2) ведення спільного господарства; 3) наявність спільного бюджету; 3) наявність взаємних прав та обов`язків як у подружжя; 4) наявність інших обставин, що можуть свідчити про реальність сімейних стосунків між особами.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Подібна правова позиція також міститься у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №753/11423/22.
У Постанові Верховного Суду від 18.02.2026 по справі №485/2263/24 вказано, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
При застосуванні статті 74 СК України важливо врахувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час, а також що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю.
Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.
За змістом ст.ст.77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Надані заявницею докази щодо її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з грудня 2023 року по 19 листопада 2025 року (день зникнення безвісти останнього) про наявність спільного побуту, спільних друзів, спільного відпочинку, спільного ведення сімейного бюджету свідчать про те, що вони мали як чоловік та дружина особисті немайнові і майнові праві та обов`язки, та є належними та допустимими з точки зору закону. Також суд звертає увагу, що саме заявниці як цивільній дружині було направлено сповіщення сім`ї і саме вона надавала слідчому речі ОСОБА_3 для проведення експертизи ДНК. 
Допитані у судовому засіданні свідки, кожен окремо, підтвердили факт сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу грудня 2023 року по дату зникнення безвісти останнього. 
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі. 
ОСОБА_3 перебував на військовій службі ЗСУ та зник без вісти 19 листопада 2025 року.
Статтею 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» до числа близьких родичів та членів сім'ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, зокрема, віднесено осіб, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі осіб, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Відповідно до частин 1, 4 статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»  близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
У заявниці на час розгляду даної справи немає спору з приводу призначення та виплати грошового забезпечення військовослужбовця зниклого безвісти.
Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявниці реалізувати свої права пов`язані з отриманням грошового забезпечення, зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 та участі у його пошуку.
Отже, ОСОБА_1 надала належні та достатні докази на підтвердження факту проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу і наявність усталених між ними стосунків, притаманних подружжю. Встановлення цього факту їй необхідне з метою реалізації прав, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», а його встановлення не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.
Суд відхиляє заперечення представника заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо не надання заявником достатніх доказів проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та ведення спільного побуту, як такі, що спростовані сукупністю досліджених у судовому засіданні доказами. Крім того, не заслуговують на увагу доводи про неможливість встановлення такого факту в окремому провадженні, оскільки суд, дослідивши матеріали справи, не знайшов підстав для залишення заяви без розгляду, адже спір про право на отримання грошової допомоги між заявницею та Міністерством оборони України суд відсутній та наявність такого спору не доведено. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Судом не встановлено інших заінтересованих осіб, оскільки зниклий без вісти військовослужбовець у шлюбі не перебував, власних дітей та батьків не мав. 
У п. 106 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 зазначено, що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (міністерство) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, а в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявниця позбавлена можливості встановити даний юридичний факт і його встановлення необхідне заявниці для оформлення своїх соціально-економічних прав, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-79, 81, 247, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_8, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити. 
Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період із грудня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вр учено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне судове рішення складено 22.06.2026.

Учасники справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; наявний зареєстрований Електронний кабінет у системі Електронний суд ЄСІТС.
Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_8, ЄДРПОУ НОМЕР_4, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2.
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя