ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	 	Справа № 914/3800/25	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Іванчук С.В., судді Міліціанов Р.В., Ржепецький В.О., секретар судового засідання Федак В., розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” від 05.03.2026, (вх. №01-05/646/26 від 06.03.2026), б/н від 14.04.2026 (вх. №01-05/1133/26 від 15.04.2026) на рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2026, (повний текст рішення складено 02.03.2026), на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2026, ( повний текст рішення складено та підписано 25.03.2026)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті”, м. Стрий Львівської області
до відповідача: Дочірнього підприємства “Санаторій Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”, м. Моршин Львівської області
про стягнення 214680,54 грн заборгованості за договором №126/М від 31.07.2025 про надання послуг з управління побутовими відходами,
За участю представників сторін:
від позивача: Іванило Оксана Павлівна ( в залі суду)
від відповідача: Бауман Юрій Тіберійович ( в режимі відеоконференції)
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви та оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
10.12.2025 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” до Дочірнього підприємства “Санаторій Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” про стягнення 214680,54 грн заборгованості, яка виникла на підставі договору №126/М про надання послуг з управління побутовими відходами від 31 липня 2025 року за період липень 2025 р.-жовтень 2025 р.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.02.2026 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 25.03.2026 року заяву Дочірнього підприємства “Санаторій Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/3800/25 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” на користь Дочірнього підприємства “Санаторій Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”, 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні вимоги про стягнення 2 600,00 грн. відмовлено.
Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2026 року по справі №914/3800/25 та прийняти нове рішення, яким задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” до Дочірнього підприємства “Санаторій Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” про стягнення 214680,54 грн заборгованості за договором про надання послуги з управління відходами від 31.07.2025 №126/М.
Апелянт зазначає, що факт надання послуг визнається відповідачем та відповідно до норм Закону України “Про управління відходами”, Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, постанови КМ України №835 від 08.08.2023, постанови КМ України №1145 від 27.12.2018 комунальна послуга з управління/вивезення побутових відходів вважається наданою та підлягає оплаті, якщо споживач під час надання послуги не висловив претензій у встановленому договором та законодавством порядку.
На думку скаржника, факт відсутності звернення із зауваженнями щодо якості та/чи обсягу наданої послуги від Дочірнього підприємства “Санаторій Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” свідчить про відсутність підстав для перерахунку вартості наданої комунальної послуги.
Також апелянт вважає, що відсутність доказів того, що відповідач у спірний період забезпечував поводження з утвореними відходами іншим способом або за допомогою іншого виконавця, у поєднанні з фактом укладення між сторонами договору про надання послуг з управління відходами, свідчить про те, що відповідні відходи вивозилися саме позивачем у межах виконання взятих на себе договірних зобов`язань.
11.03.2026 до Західного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення (доповнення до апеляційної скарги) від Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” .
У даних поясненнях скаржник наголосив, що відсутність претензій під час надання комунальної послуги підтверджує її належне надання. 
Крім того, на думку апелянта, у нього відсутній обов`язок доводити обсяг послуги документами, не передбаченими законодавством.
Також ТзОВ “Еколайфсіті” наголосило у додаткових поясненнях, що добросовісність позивача, як виконавця комунальної послуги з вивезення побутових відходів, підтверджується інформацією попереднього виконавця послуг, зокрема, у відповіді на адвокатський запит (лист від 09.03.2026 №23) зазначено, що у період липня - жовтня 2024 року ДП “Комунальник Плюс” ТОВ “Комунальник 1” надавало послуги ДП “Санаторій “Моршинкурорт” ПрАТ “Укрпрофоздоровниця” з вивезення побутових відходів із тих самих об`єктів. Обсяги наданих послуг становили: липень 2024 року — 20,68 т; серпень 2024 року — 36,74 т; вересень 2024 року — 33,26 т. Таким чином, обсяги відходів, які утворювалися на об`єктах відповідача у відповідний період 2024 року (період активного функціонування санаторію), перебували у тому ж діапазоні, що і обсяги послуг, наданих Позивачем у спірний період 2025 року. Зазначене підтверджує об`єктивність нарахувань Позивача та додатково спростовує твердження Відповідача про нібито завищення обсягів вивезених побутових відходів. Із відповіді на адвокатський запит, наданої ДП “Комунальник Плюс” ТОВ “Комунальник 1”, вбачається, що для забезпечення надання послуг з управління (вивезення) побутових відходів з об`єктів ДП “Санаторій “Моршинкурорт” ПрАТ “Укрпрофоздоровниця” попереднім виконавцем послуг було передано Відповідачу контейнери для збору побутових відходів місткістю 1,1 м.куб. Факт передачі таких контейнерів підтверджується актами приймання-передачі контейнерів від 12.10.2021 та від 17.02.2023.
Таким чином, на думку апелянта, контейнери, які використовувалися для збору побутових відходів на майданчиках відповідача, були розміщені там ще попереднім виконавцем комунальної послуги, а відповідач як безпосередній користувач відповідних об`єктів достеменно знав їх кількість та фактичне розміщення, про що позивач також повідомив суд першої інстанції.
За таких обставин посилання на відсутність у договорі прямого зазначення кількості контейнерів, на думку скаржника, не може свідчити про неможливість визначення обсягу наданих послуг або про недоведеність таких обсягів.
25.03.2026 до Західного апеляційного господарського суду від відповідача по справі надійшли заперечення проти доповнення до апеляційної скарги, в яких він категорично заперечив проти прийняття Доповнення апеляційної скарги, так і проти долучення нових доказів. При цьому Дочірнє підприємство “Санаторій Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” покликався на норми ст. 269 ГПК України як підставу відмови у прийнятті нових доказів в апеляційній інстанції. Також відповідач наголосив, що лист-відповідь ДП “Комунальник Плюс” ТОВ “Комунальник 1” не існував як доказ на момент прийняття рішення судом першої інстанції, а подані нові докази (Акти передачі контейнерів від 2021 та 2023 року) існували задовго до подачі позовної заяви, жодних підстав їх неподання до суду першої інстанції скаржником не наведено і не обґрунтовано.
27.03.2026 на адресу апеляційного суду від відповідача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2026 року по справі №914/3800/25, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. У відзиві відповідач наголосив, що предметом доказування у даній справі є не лише сам факт надання послуги, але й конкретний обсяг (вага, вид відходів) та вартість послуги у заявленому розмірі – як окремі та самостійні елементи грошового зобов`язання, чого позивачем не доведено належними та допустимими доказами. Крім того, із копій витягу журналу вивозу побутових відходів неможливо встановити реальну вагу побутових відходів та вид побутових відходів як погоджено між сторонами у пункті 2.1. договору №126/М про надання послуг з управління побутовими відходами. Також відповідач наголосив, що він 12.12.2025 відправляв скаргу за вих. №13-16/444 “Щодо неналежного надання послуг з управління побутовими відходами та фінансових порушень”, отже судом першої інстанції вірно встановлено факт наявності заперечень з боку відповідача щодо обсягу та якості наданих послуг і нібито їх безумовне прийняття. Дочірнє підприємство “Санаторій Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” вважає, що факт здійснення часткової оплати у розмірі 23087,08 грн за першим рахунком-фактурою №СФ-0000295 від 31.07.2025 не може вважатися підтвердженням прийняття всього обсягу послуг за весь спірний період. Крім того, відповідач наголосив на недобросовісності позивача, оскільки той повторно виставив рахунок за той самий розрахунковий період – липень 2025 року.
30.03.2026 до апеляційного суду надійшли пояснення щодо заперечень проти доповнення до апеляційної скарги та клопотання про відмову у долученні нових доказів від ТзОВ “Еколайфсіті”, в яких товариство вказало, що доповнення до апеляційної скарги подано 11.03.2026, тобто у межах строку на апеляційне оскарження, а долучені до доповнень документи подані виключно з інформаційною метою. Скаржник не наполягає на наданні судом апеляційної інстанції правової оцінки зазначеним документам як доказам у розумінні ГПК України.
30.03.2026 до суду надійшло клопотання від ТзОВ “Еколайфсіті” про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
01.04.2026 до апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну від ТзОВ “Еколайфсіті” , в якому товариство вказало, що відповідачем: 
- не спростовано факту надання послуг та їх визнання; 
- не спростовано відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставних заперечень відповідача щодо обсягів наданої послуги, висловлених вже після її фактичного отримання; 
- не спростовано відсутності зауважень під час надання комунальної послуги, що підтверджує її належну якість та виключає підстави для перерахунку вартості;
- не спростовано відсутності в оскаржуваному рішенні посилань на спеціальні норми законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
15.04.2026 до Західного апеляційного господарського суду через систему Електронний суд надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛАЙФСІТІ" на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2026 року у справі 914/3800/25, в якій заявник просив скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2026 у справі № 914/3800/25 про стягнення з ТОВ “Еколайфсіті” на користь ДП “Санаторій “Моршинкурорт” ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Скаржник наголосив, що на момент розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення основне рішення у справі було оскаржене, а тому питання розподілу судових витрат не могло вважатися остаточно вирішеним, оскільки його результат безпосередньо залежить від наслідків апеляційного перегляду рішення у справі.
Також, на думку апелянта, сума судових витрат неспівмірна із складністю справи та наданим послугам, їх тривалості та результативності.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2026 справу №914/3800/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Іванчук С.В., суддів Міліціанов Р.В. та Ржепецький В.О.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” №914/3800/25 від 05.03.2026, (вх. №01-05/646/26 від 06.03.2026), на рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2026 у справі №914/3800/25.
26.03.2026 до апеляційного суду надійшли матеріали справи № 914/3800/25
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 розгляд справи №914/3800/25 призначено на 27.04.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОЛАЙФСІТІ" б/н від 14.04.2026 (вх. №01-05/1133/26 від 15.04.2026) на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2026 у справі №914/3800/25. Вирішено розглядати апеляційні скарги ТзОВ “Еколайфсіті” на рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2026 у справі №914/3800/25 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2026 у справі №914/3800/25 в одному апеляційному провадженні.
В судовому засіданні 27.04.26р. оголошувалась перерва до 05.05.26р.
В судовому засіданні 05.05.26р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно із вимогами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційних скарг, а представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційних скарг .
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Рішенням Виконавчого комітету Моршинської міської ради від 01 липня 2025 року №107 вирішено укласти тимчасовий договір на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів м. Моршин з ТзОВ “Еколайфсіті” (Том 1, а.с. 19-).
01.07.2025 Моршинська міська рада уклала із ТзОВ “Еколайфсіті” договір на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів на території м. Моршин (Том 1, а.с. 8-11).
31.07.2025 між Дочірнім підприємством “Санаторій “Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” було укладено договір №126/М про надання послуги з управління побутовими відходами (Том1, а.с. 5-7).
Згідно із п. 1 договору позивач (виконавець) надає послугу відповідної якості згідно з графіком, а відповідач (споживач) своєчасно оплачує її за встановленими тарифами за видами побутових відходів у строки і на умовах, передбачених цим договором, на підставі рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради від 01 липня 2025 року №107 та відповідно до правил благоустрою території населеного пункту.
Відповідно до п. 2.1. договору планові об`єми вивозу побутових відходів становлять: по факту вивозу, т (в місяць). Дні вивозу: по дзвінку. Адреси надання послуг: згідно Додатку № 1 до Договору.
У п. 2.2. договору сторони визначили, що послуга з управління відходами надається за контейнерною системою.
Згідно із пунктом 4.1. договору споживач має право:
- без додаткової оплати одержувати від виконавця засобами зв`язку, зазначеними в розділі “Реквізити і підписи сторін” цього договору, інформацію про тарифи на послугу, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифу, норми надання послуги, порядок надання послуги, графік збирання та перевезення побутових відходів, обсяги зібраних побутових відходів (підпункту 2); 
- на зменшення розміру плати за послугу у разі її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості (підпункт 5);
- складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням правил надання послуги (підпункт 8);
- отримувати без додаткової оплати інформацію про проведені виконавцем нарахування плати за послугу ( з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі (підпункт 9); 
- вимагати фіксації фактичного обсягу вивезених побутових відходів та отримувати акт із зазначенням дати, ваги/об`єму, виду відходів (підпункт 10).
Відповідно до пункту 5.1. Договору виконавець має право: обмежити (припинити ) надання послуги у разі її неоплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, крім випадків, коли якість та/або обсяг надання послуги не відповідають умовам договору (підпункт 3);
- виконавець зобов`язується: без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку засобами зв`язку, зазначеному в розділі “Реквізити і підписи сторін” цього договору, необхідну інформацію про тарифи, загальну вартість місячного платежу структуру тарифу, порядок надання послуги, графік збирання та перевезення побутових відходів, щомісячні обсяги зібраних побутових відходів (підпункт 2 пункту 5.2. договору).
Згідно із п. 6.2. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу за видами побутових відходів та обсягу надання послуги, визначених відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 6.3. договору у разі застосування щомісячної системи оплати послуги споживач здійснює оплату за цим договором не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
За умовами п. 6.4. договору позивач формує рахунок на оплату послуги та надає відповідачу у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послугу. Рахунок надається на паперовому носії.
Відповідно до пункту 7.2 договору у разі ненадання або надання послуги не в повному обсязі, зниження її якості споживач викликає виконавця послуги (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданої послуги. Виконавець зобов`язаний прибути на виклик споживача у строк не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання відповідного повідомлення споживача. Акт-претензія складається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1145. Акт-претензія доповнюється фото-чи відео фіксацією та надсилається на електронну адресу Виконавця.
Відповідно до п. 10.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання. Згідно із ч. 3 ст. 631 ЦК України умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.07.2025. Договір діє до 31.12.2025.
Відповідно до Додатку №1 до договору від 31.07.2025 №126/М про надання послуг з управління побутовими відходами сторонами визначено шість локацій (об`єктів нерухомого майна відповідача та їх адреси), на яких надаються послуги (Том 1, ас. 7). 
За твердженням позивача на момент укладення договору на зазначених локаціях уже були розміщені контейнери для збору (накопичення) побутових відходів; згідно з витягом із журналу вивезення побутових відходів, долученим до позовної заяви, вивезення фактично здійснювалося на трьох локаціях: Бальнеологічна лікарня, корпус “Лаванда” та корпус “Дністер”, на інших трьох локаціях вивезення не проводилося у зв`язку з відсутністю накопичення побутових відходів у контейнерах.
04 листопада 2025 року позивач надіслав відповідачу засобом поштового зв`язку “Укрпошта”: рахунок-фактуру № СФ-0000383 від 31 жовтня 2025 р. (за жовтень-місяць 2025 р.) на суму 61291,78 грн – 1 екз; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000383 (за жовтень-місяць 2025р.) на суму 61 291,78 грн – 2 екз; рахунок-фактуру № СФ-0000291 від 30 вересня 2025 р. (за вересень-місяць 2025 р.) на суму 59 241,55 грн – 1 екз; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000291 (за вересень-місяць 2025р.) на суму 59 241,55 грн – 2 екз; рахунок-фактуру № СФ-0000287 від 31 серпня 2025 р. (за серпень-місяць 2025 р.) на суму 64 964,22 грн – 1 екз; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000287 (за серпень-місяць 2025р.) на суму 64 964,22 грн – 2 екз; рахунок-фактуру № СФ-0000407 від 31 липня 2025 р. (за липень-місяць 2025 р.) на суму 29 182,99 грн – 1 екз; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000410 (за липень-місяць 2025 р.) на суму 29 182,99 грн – 2 екз; акт звірки взаєморозрахунків станом на 31 жовтня 2025 р. – 2 екз.
За інформацією з трекінгу Укрпошти вказаний лист вручено відповідачу 11 листопада 2025 року.
Щодо визначеного розміру наданих послуг позивач зазначив, що для обліку побутових відходів, які зібрано та вивезено з міста Моршин з метою дотримання вимог законодавства, які регулюють правовідносини у сфері управління побутовими відходами ведеться “Журнал фактичного вивезення побутових відходів з міста Моршин”, у якому фіксується щоденний обсяг зібраних відходів по об`єктах (витяг за період липня-жовтня 2025 року долучено до матеріалів справи).
Стосовно ненадання графіка вивезення відходів позивач повідомив, що договором не передбачено, що відсутність окремого письмового графіка звільняє споживача від обов`язку оплати фактично наданих послуг. Крім того, управління побутовими відходами здійснюється в межах всієї територіальної громади, що об`єктивно унеможливлює індивідуальний зважувальний облік для кожного окремого споживача. 
За твердженням позивача за період липень-жовтень 2025р. загальна вартість наданих відповідачу послуг склала 237767,62 грн. Відповідачем здійснено часткову оплату 12 серпня 2025р. на суму 23087,08 грн. 
Стосовно повторного виставлення рахунку-фактури від 31.07.2025 №СФ-0000407 після оплати рахунку-фактури від 31.07.2025 №СФ-0000295 позивач повідомив, що вони містять різні дані щодо обсягу вивезених побутових відходів та, відповідно, різні суми до оплати. За твердженням позивача у липні 2025 року з об`єктів відповідача було вивезено понад 30 тон побутових відходів, у зв`язку з чим позивач, діючи відповідно до пункту 6.4 договору, сформував кілька рахунків за один розрахунковий період на підставі фактично наданих послуг. 
За розрахунками позивача у справі загальний розмір заборгованості відповідача за надані послуги за період липень-жовтень 2025 року становить 214680,54грн, що стало підставою для звернення з даним позовом.
ДП “Санаторій “Моршинкурорт” ПрАТ “Укрпрофоздоровниця” надсилало позивачу лист від 10.11.2025 №13-16/405 засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією фіскального чеку від 10.11.25р., в якому зокрема зазначається, що відповідач не погоджується із зазначеними обсягами вивезених побутових відходів за липень-вересень 2025р, оскільки є підстави вважати, що до розрахунків було безпідставно включено об`єми, які належать Самбірській КЕЧ, а в актах здачі-прийняття робіт ( надання послуг) від 30.09.25р та в рахунку №СФ -00091 від 30.09. спостерігається подвійне відображення одних і тих самих послуг, що викривлює фактичні дані про обсяг і суму наданих послуг . Також у даному листі зазначено, що у липні санаторій здійснив оплату відповідно до виставленого рахунку №СФ-000295 від 31.07.25 за липень, після чого було повторно надано ще один рахунок № СФ-0000407 від 31.07.25р. (за липень ), що суперечить умовам договору та порушує порядок формування рахунків, визначений п.6.4 договору. У вказаному листі відповідач на підставі підпункту 5, п.4.1 та п.7.2 договору просив надати уточнені розрахунки із зазначенням джерел утворення побутових відходів виключно з території об`єктів перелічених у додатку №1 до Договору 126 М, а також підтвердити фактичні обсяги первинними документами (акти зважування, маршрутні листи, реєстри вивозу, товаро-транспортні накладні, структуру тарифу, норми надання послуги, порядок надання послуги, графік збирання та перевезення побутових відходів, обсяги зібраних побутових відходів, тощо), зазначивши , що до моменту отримання таких уточнень вважає неможливим погодження обсягів, сум та підписання актів здачі-прийняття виконаних робіт. Проте відповіді на цей лист відповідач не отримав (Том 1, а.с. 75-76).
12.12.2025 відповідач направив позивачу скаргу вих. №13-16/444 щодо неналежного надання послуг з управління побутовими відходами та фінансових порушень, зазначивши зокрема про обставини які були вказані у листі від 10.11.25р., просив здійснити перерахунок вартості послуг за період з 01.07.25р по 30.09.25р., виключити безпідставно включені обсяги, подвійного обліку послуг, надати акт звірки, та графік вивезення побутових відходів. 
Також, 12.12.2025 відповідач надіслав позивачу лист вих. №13-16/443 щодо відсутності волевиявлення споживача за договором №126/М про надання послуги з управління побутовими відходами на продовження строку його дії після закінчення строку дії, передбаченого п. 10.1. договору, яке пов`язане із неналежним виконанням виконавцем умов договору, наявністю істотних розбіжностей в обліку послуг та щодо необхідності надання виконавцем витребуваних документів, зокрема в підтвердження обсягу та вартості фактично наданих послуг. 
16.12.2025 ТзОВ “Еколайфсіті” надіслано ДП “Санаторій “Моршинкурорт” лист відповідь №36 від 16.12.25р., який відповідачем 19.12.25р. отримано, згідно штемпеля ДП “Санаторій “Моршинкурорт” вх.№ 13-15/277, в якому зокрема зазначено, що позивач приймає волевиявлення щодо припинення дії договору з 31.12.25р.; щодо надання первинних документів наданих послуг, повідомлено, що збирання і перевезення побутових відходів проводиться в цілому по території Моршинської територіальної громади і роздільний облік по конкретних об`єктах, (споживачах) ведеться виключно в Журналі вивозу твердих побутових відходів, витяг з якого та акт звірки зазначено в додатках до вказаного листа відповіді.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із ст. 31 Закону України “Про управління відходами” органи місцевого самоврядування забезпечують управління побутовими відходами згідно з правилами благоустрою населеного пункту, регіональними та місцевими планами управління відходами та забезпечують кожному утворювачу побутових відходів надання послуги з управління побутовими відходами.
Відповідно до ст. 33 Закону України “Про управління відходами” послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту. До складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів.
Суб`єкти господарювання, які здійснюють збирання та перевезення побутових відходів, визначаються органами місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконавчий орган місцевої ради на конкурсних засадах може визначити декількох суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність із збирання та перевезення побутових відходів, на території територіальної громади за територіальним принципом та/або за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні).
Виконавцем послуги з управління побутовими відходами є суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку, або адміністратор послуги з управління побутовими відходами. Виконавець послуги з управління побутовими відходами укладає договори з суб`єктами господарювання, які здійснюють відновлення та видалення побутових відходів. Якщо виконавцем послуги з управління побутовими відходами є адміністратор, він також укладає договори з суб`єктами господарювання, які здійснюють збирання та перевезення побутових відходів.
Виконавець послуги з управління побутовими відходами укладає договори із споживачами послуги.
Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами у справі, що між ними виникли цивільні права та обов`язки із договору від 31.07.2025 №126/М про надання послуги з управління побутовими відходами. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.5.2.1 договору позивач зобов`язався забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги, а відповідач, згідно із п.4.2.2 договору, оплачувати в установлений договором строк надану послугу.
Як вбачається із умов договору ( п. 2.1 договору) планові об`єми вивозу побутових відходів становлять: по факту вивозу, т (в місяць). Дні вивозу: по дзвінку. Адреси надання послуг: згідно Додатку № 1 до Договору.
Відтак, умовами договору передбачено порядок вивезення побутових відходів на вимогу тобто, за погодженням із контрагентом договору. Однак, як вбачається із пояснень позивача, така послуга надавалася без вимоги та погодження. 
У п. 2.2. договору сторони визначили, що послуга з управління відходами надається за контейнерною системою.
Згідно із п.2.3 договору під час збирання побутових відходів за контейнерною системою використовуються технічно справні контейнери, у графі види побутових відходів зокрема зазначено : 1. змішані відходи, місткість контейнера, куб, метрів 1,1; 2. великогабаритні та 3. ремонтні відходи- кількість контейнерів та їх місткість не визначені, у графі власність контейнера, зазначено виконавця послуг. 
Відтак, у графі “кількість контейнерів, одиниць”, (п.2.3 договору) - не визначено кількість одиниць контейнерів виконавця послуг.
Доказів погодження сторонами кількості одиниць контейнерів, які згідно умов договору є власністю виконавця послуг, суду не представлено, як не представлено доказів в підтвердження цих обставин, щодо фактичної кількості таких контейнерів виконавця за 6 -ма погодженими адресами споживача, в додатку №1 до договору.
Твердження скаржника про те, що кількість контейнерів така ж як і була при попередньому надавачу послуг, жодними доказами не підтверджена. 
За умовами п.п.4.2,6.2 договору споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати в установлений договором строк надану послугу.
Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
-плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу за видами побутових відходів (п. 6.1договору : 1.змішані відходи -1697,8грн./т з ПДВ, 2.великогабаритні відходи -1882,50грн/т з ПДВ, 3.ремонтні відходи -1782,48грн/т з ПДВ);
-та обсягу надання послуги, визначених відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 3.1. договору критерієм якості надання послуги з управління побутовими відходами є дотримання графіка збирання та перевезення побутових відходів, дотримання правил надання послуги та інших вимог законодавства. 
Відповідно до п.4. загальних положень Методики роздільного збирання побутових відходів, затвердженої Наказом Міністерства розвитку громад, територій
та інфраструктури України 13 грудня 2023 року № 1130, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 02 лютого 2024 р. за № 168/41513 контейнерною системами збирання побутових відходів є система, що передбачає регулярне (за графіком) перевезення побутових відходів, зібраних в контейнери, на об`єкти відновлення чи видалення.
Судом першої інстанції встановлено, та як вбачається із матеріалів справи, сторонами графік збирання та перевезення побутових відходів не погоджувався, та на вимогу споживача, виконавцем послуг такий графік не надавався, даний документ також не представлено і суду.
За даних обставин, за відсутності погодження кількості контейнерів, графіку збирання та перевезення побутових відходів, за умови вивезення побутових відходів не на вимогу споживача, що унеможливило двостороннє фіксування надання послуги, за умови не погодження сторін щодо обсягу наданих послуг, не представлення інших доказів, які надали б можливість встановити зазначені обставини, не є можливим визначити фактичний обсяг наданих послуг та вартість фактично наданих послуг.
За умовами п 5.2 договору виконавець зобов`язується: без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку засобами зв`язку, зазначеному в розділі “Реквізити і підписи сторін” цього договору, необхідну інформацію про тарифи, загальну вартість місячного платежу структуру тарифу, порядок надання послуги, графік збирання та перевезення побутових відходів, щомісячні обсяги зібраних побутових відходів (підпункт 2 пункту 5.2. договору).
На вимогу споживача, на підтвердження надання послуг відповідачу додано витяг з Журналу фактичного вивезення побутових відходів з міста Моршин, у якому, згідно пояснень позивача, збирання і перевезення побутових відходів проводиться в цілому по території Моршинської територіальної громади і роздільний облік по конкретних об`єктах, (споживачах) ведеться виключно в журналі вивозу твердих побутових відходів.
Зі змісту частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже, первинний документ, згідно з цим визначенням, має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. При цьому, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Умовами договору № 126 /М, не передбачено порядок та спосіб фіксування наданих послуг в журналі вивозу твердих побутових відходів; до матеріалів справи не долучено доказів в підтвердження затвердження форми, порядку ведення такого документа, додані копії витягу із журналу не містять зокрема дати створення, не вказано дати підписання, не зазначено рік дати надання послуг, даний документ складено в односторонньому порядку, журнал не містить підписів споживача в частині надання останньому послуг, даний документ не є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність”. Відтак, даний документ не є належним доказом в підтвердження обсягів наданих послуг відповідачу.
Інших документів, які підтверджують факт належної фіксації об`єму відходів, які були вивезені з об`єктів споживача, ні споживачу, ні суду не були надані.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивач долучив копії складених позивачем актів наданих послуг. Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами спору не підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період липень-жовтень 2025 року. 
У долучених актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунках за липень-жовтень 2025 року зазначено про надання послуги з управління побутовими відходами в одиницях виміру “тонна”, із зазначенням ціни та вартості. При цьому, дані документи не містять інформації про вид побутових відходів та кількість контейнерів, адреси об`єкта споживача за якими надана послуга та нарахована плата за надані послуги.
Верховний Суд наголошує, що при оцінці наслідків господарських операцій суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов подання/неподання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів сторін має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.
Відповідно до положень п 6.4 договору виконавець формує рахунок на оплату послуги та надає відповідачу у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послугу. Рахунок надається на паперовому носії.
З матеріалів справи вбачається, що рахунки за період липень -жовтень 2025р. були скеровані відповідачу 04.11.25р, тобто не з дотриманням строку встановленого в п. 6.4 договору, інших доказів надіслання, вручення не представлено.
Відповідно до пункту 7.2 договору у разі ненадання або надання послуги не в повному обсязі, зниження її якості споживач викликає виконавця послуги (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданої послуги. Виконавець зобов`язаний прибути на виклик споживача у строк не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання відповідного повідомлення споживача. Акт-претензія складається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1145. Акт-претензія доповнюється фото-чи відео фіксацією та надсилається на електронну адресу Виконавця.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1145 дія цього порядку поширюється на споживачів комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком, виконавців комунальних послуг та управителів багатоквартирних будинків. 
Згідно із п. 35, 36 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1145 проведення перевірки відповідності якості надання послуг з управління побутовими відходами параметрам, передбаченим договором про надання такої послуги, проводиться відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері управління побутовими відходами. Під час проведення перевірки відповідності якості надання послуг з управління побутовими відходами виконавець комунальних послуг враховує: 1) стан дотримання вимог щодо обсягів і строків надання таких послуг; 2) дотримання графіка надання таких послуг відповідно до умов договору про їх надання; 3) стан утримання в належному санітарно-технічному стані контейнерів та контейнерних майданчиків у разі їх перебування у власності або оренді виконавця.
Згідно із п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1145 для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, споживач звертається до виконавця комунальної послуги або управителя багатоквартирного будинку в усній формі особисто, за допомогою телефонного зв`язку або в письмовій формі за поштовою або електронною адресою, що зазначена в договорі про надання відповідних послуг, або через Єдину платформу (за наявності електронного кабінету) з претензією про невідповідність кількісних та/або якісних показників послуг.
Як вбачається із матеріалів справи 10.11.25р., 12.12.25р, тобто після скерування 04.11.25р відповідачу рахунків за період липень -жовтень 2025р., відповідач надіслав позивачу листи із претензією про невідповідність кількісних та якісних показників послуг.
За умовами п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1145 для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання відповідних послуг, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання претензії споживача.
Матеріали справи не містять доказів прибуття виконавця у встановлений договором строк після отримання претензій відповідача, як і доказів спільного складення актів-претензій.
Поряд з цим, відповідач у листах від 10.11.25р., від 12.12.25р звертався до позивача із претензією про невідповідність кількісних та якісних показників послуг, на виконання пунктів 5, 4.1, 7.2 договору просив надати уточнені розрахунки із зазначенням джерел утворення побутових відходів виключно з території об`єктів перелічених у додатку №1 до Договору 126 М, а також підтвердити фактичні обсяги первинними документами (акти зважування, маршрутні листи, реєстри вивозу, товаро-транспортні накладні, структуру тарифу, норми надання послуги, порядок надання послуги, графік збирання та перевезення побутових відходів, обсяги зібраних побутових відходів, тощо). (Том 1, а.с. 75-76).
Тобто, відповідач фактично заперечив щодо обсягу та якості наданих послуг. Отже, твердження скаржника про визнання відповідачем надання позивачем послуг зокрема у визначеному позивачем обсязі та вартості, спростовано вищевикладеним.
В порушення умов договору, зокрема в частині зобов`язань виконавця згідно пп.2 п.5.2 договору, щодо надання інформації про порядок надання послуги, графік збирання та перевезення побутових відходів, щомісячні обсяги зібраних побутових відходів, така інформація відповідачу надана не була. Також, позивачем не були враховані претензії відповідача в частині подвійного відображення в актах здачі-прийняття робіт №ОУ-0000291 від 30.09.2025 та в рахунку-фактурі №СФ-00009 від 30:09.2025 одних і тих самих послуг, подвійне виставлення рахунків за один період, включення об`ємів, які належать Самбірській КЕЧ.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що в силу укладеного позивачем договору на здійснення операцій із збирання та перевезення побутових відходів від 01.07.25 із Моршинською міською радою відповідно до рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради від 01.07.25р. №107, укладеного договору №126 /М про надання послуги з управління побутовими відходами від 31.07.25р. укладеного з ДП Санаторій “Моршинкурорт” ПАТ ЛОЗП України “Укрпрофоздоровниця”, що позивачем надавались послуги із збирання і перевезення побутових відходів на території Моршинської територіальної громади, зокрема відповідачу. При цьому, належить зазначити, що укладення договору №126 /М про надання послуги з управління побутовими відходами від 31.07.25р., вимагає від обох сторін дотримання умов договору та виконання своїх зобов`язань за договором у встановленому у договорі порядку. Зважаючи на те, що відповідач неодноразово звертався із претензіями до позивача, щодо якості та обсягів наданих послуг, що фактично було підставою для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг, та позивачем не вжито заходів щодо проведення такої перевірки та не прийнято жодних рішень, щодо заявлених претензій, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в заявленому розмірі є передчасними. Враховуючи, те, що умовами договору сторонами не врегулювано кількості контейнерів, графіку вивезення побутових відходів, а також враховуючи не представлення інших наявних у позивача доказів, які надали б можливість встановити фактичний обсяг наданих послуг відповідачу, дані обставини унеможливлюють встановлення розміру фактичної заборгованості відповідача за договором №126 М у спірний період .
У постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19 зазначено, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.
У постанові від 05.06.2024 у справі № 916/2492/21 Верховний Суд зазначив, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у т. ч. необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірним договором, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій.
Щодо твердження апелянта про те, що у нього відсутній обов`язок доводити обсяг послуги документами, не передбаченими законодавством, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень відповідно до ст. 74 ГПК України. Апеляційним судом не встановлено обставин зобов`язання позивача судом першої інстанції доводити обсяг послуги документами, не передбаченими законодавством.
Що ж стосується покликання скаржника на відповідь на адвокатський запит (лист від 09.03.2026 №23), то колегія суддів відхиляє вказані доводи як такі, що не стосуються даної справи та спірної суми боргу, а лише вказують на існування взаємовідносин між ДП “Комунальник Плюс” ТОВ “Комунальник 1” та ДП “Санаторій “Моршинкурорт” ПрАТ “Укрпрофоздоровниця”.
Не беруться до уваги, як безпідставні, також твердження скаржника про те, що кількість контейнерів, з яких вивозилися побутові відходи така ж як була ДП “Комунальник Плюс” ТОВ “Комунальник 1” та співмірність ваги відходів. 
Одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони та, водночас, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує, оскільки така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (правова позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову слід відмовити.
Щодо додаткового рішення господарського суду Львівської області від 25.03.2026, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК України, відповідних нормах Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
За нормативними приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
18.12.2025 Дочірнє підприємство “Санаторій “Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” (Клієнт) і Адвокатське об`єднання “Бауман Кондратюк” (Фірма) уклали договір про надання правничої допомоги № 18/12/2025-2г, в межах якого фірма взяла на себе зобов`язання надавати клієнту послуги, зокрема, але не виключно по складанню відзиву на позов у справі № 914/3800/25, представництво інтересів клієнта у судах України.
Відповідно до п. 1.4 договору від імені та за дорученням Адвокатського об`єднання інтереси клієнта представляють та захищають адвокат Бауман Юрій Тіберійович, адвокат Кошова Марія Сергіївна, інші адвокати, помічники адвокатів, юристи Адвокатського об`єднання.
Згідно до п. п. 6.1 6.6 договору вартість правничої допомоги визначається у формі гонорару, розрахунок якого здійснюється виходячи з погодженої сторонами погодинної ставки та фактичного обсягу часу, витраченого адвокатами Адвокатського об`єднання на виконання доручень клієнта та робіт (послуг), що виконуються в інтересах клієнта.
Сторони погодили, що вартість 1 години роботи адвоката становить 4 200 грн без урахування ПДВ. Одиницею обліку часу є 1 хвилина. Обчислення гонорару здійснюється шляхом множення фактично витраченого часу (у хвилинах, переведених у десятковий формат години) на погодинну ставку, визначену в п. 6.2 цього договору. Сторони домовилися, що вартість участі адвоката Фірми в одному судовому засіданні у режимі відеоконференції у господарській справі №914/3800/25 становить 5 000 грн, а в одному судовому засіданні безпосередньо у приміщенні суду - узгоджується сторонами шляхом укладення додаткової угоди до цього договору.
Відповідно до п. 7.1 договору документом, що підтверджує надання послуг, є звіт Адвокатського об`єднання. Після спливу п`яти календарних днів після того, як Адвокатське об`єднання повідомило клієнта про завершення виконання його завдання, обов`язки Адвокатського об`єднання перед клієнтом вважаються виконаними, а виконання прийняте, навіть у випадку, якщо звіт не підписаний клієнтом.
05.01.2026 Дочірнє підприємство “Санаторій “Моршинкурорт” Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” (Клієнт) і Адвокатське об`єднання “Бауман Кондратюк” склали і підписали звіт №18/12/2025-2г/1 від 05.01.2026 про виконання договору про надання правничої допомоги № 18/12/2025-2г від 18.12.2025 року (акт приймання-передачі наданих послуг), відповідно до якого Адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв правову допомогу відповідно до п. 1.1 договору, а саме: підготовка та відправлення за допомогою засобів поштового зв`язку АТ “Укрпошта” відзиву на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” у справі № 914/3800/25 (дата послуги 29.12.2025 31.12.2025), кількість витраченого часу 3 години, ціна 12 600,00 грн.
Адвокатське об`єднання склало рахунок фактуру від 05.01.2026 на суму 12600,00 грн, а клієнт (відповідач) оплатив такі 23.02.2026.
Сторони склали і підписали звіт № 18/12/2025-2г/сз-1 від 03.02.2026 про виконання договору про надання правничої допомоги № 18/12/2025-2г від 18.12.2025 року (акт приймання-передачі наданих послуг), відповідно до якого Адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв правову допомогу відповідно до п. 1.1 договору, а саме: участь адвоката Кошової Марії Сергіївни у судовому засіданні у справі № 914/3800/25 у режимі відеоконференція (дата надання послуги 03.02.2026). Сторони домовились, що вартість участі адвоката Фірми в одному судовому засіданні у режимі відеоконференції у господарській справі № 914/3800/25 становить 5 000 грн.
Адвокатське об`єднання склало рахунок фактуру від 03.02.2026 на суму 5 000,00 грн, а клієнт оплатив його 11.02.2026, що підтверджується платіжною інструкцією № 26879 на суму 5 000,00 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, заява № 19336/04).
Велика Палата Верховного Суду у додатковій поставі у справі №9901/459/21 від 18.01.2024 зазначила, що стягнення витрат на правничу допомогу, до складу якої включено витрати на участь адвоката у судовому засіданні, є виправданим, оскільки участь у судовому засіданні - це не лише формальна присутність у ньому. Правнича допомога адвоката також супроводжується його підготовкою до цього засідання, витрачанням часу на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікуванням та безпосередньою участю в судовому засіданні.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про неспівмірність з критерієм реальності і необхідності включення до вартості витрат вартість послуги по відправленню за допомогою засобів поштового зв`язку АТ “Укрпошта” відзиву, оскільки звернення адвоката з документом, оформленим в паперовій формі, є альтернативою такого звернення через підсистему “Електронний кабінет” у відповідності до положень статті 6 ГПК України. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 15.09.2025 у справі № 910/11152/24. До того ж, у справі № 914/3800/25 сторони мають зареєстровані електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновками Господарського суду Львівської області, що на підставі звіту від 05.01.2026 справедливим, розумним і реальним є розмір гонорару - 10 000,00 грн, а не 12 600,00 грн. Щодо вартості іншого виду послуги участі в судовому засіданні в розмірі 5 000,00 грн, то були відсутні заперечення іншої сторони стосовно вартості такої послуги, а тому суд не мав повноважень втручатись у договірні відносини між клієнтом і адвокатом та цій частині визнав заявлену вимогу про відшкодування вартості одного судового засідання обґрунтованою.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з позивача є сума 15 000,00 грн, а в задоволенні вимоги по відшкодуванню 2 600,00 грн належить відмовити.
Арґументи, наведені в апеляційних скаргах, не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом першої інстанції під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі “Проніна проти України”, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі “Шевельов проти України”).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване рішення, прийшла до висновку, що з врахуванням фактичних матеріалів справи, воно прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає. 
Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Еколайфсіті” від 05.03.2026, (вх. №01-05/646/26 від 06.03.2026) та б/н від 14.04.2026 (вх. №01-05/1133/26 від 15.04.2026) – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2026 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2026 у справі №914/3800/25 - залишити без змін.
Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення – 05.05.2026.
Повний текст постанови складено 11.05.26р.
Головуючий суддя Іванчук С.В.,

Суддя Міліціанов Р.В.,

Ржепецький В.О.