ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/16277/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департамента поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Департамента поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі – Департамент ПОП «ОШБ НПУ «Лють», відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – Постанова №153);
зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених) відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – Постанова №153).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сержанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.03.2023 №90 о/с призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №5 батальйону управління поліції особливого призначення №3 (штурмовий батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») ДПОП «ОШБ «Лють». Станом на дату початку служби в ДПОП «ОШБ «Лють» позивачу виповнилося 24 роки. За період із 15.03.2023 по 13.02.2025 ОСОБА_1 залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі мінометного розрахунку (сумарно 176 днів). 
Постановою №153 передбачено виплату винагороди військовослужбовцям за тривалість проходження служби в бойових умовах, яка виплачується в тому числі тим особам, які брали участь в бойових діях строком більше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, а також тим, хто брав участь в бойових діях менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. грн за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
На адресу Департаменту ПОП «ОШБ НПУ «Лють» в інтересах позивача було направлено адвокатський запит для отримання інформації про призначення і виплату йому одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови №153. У відповідь на вищезазначений адвокатський запит відповідач повідомив, «…Отже, постанова не регламентує порядок нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень особам, які мають статус поліцейського, тому Департамент ПОП «ОШБ «Лють» не має правових підстав для нарахування і виплати одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн гривень ОСОБА_1 ». Тобто, відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу винагороди, оскільки, за твердженням відповідача, положення Постанови №153 не відносяться до поліцейських. 
Позивач не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки за своїм правовим статусом, функціональним призначенням та нормативним закріпленням поліцейські ДПОП «ОШБ «Лють» беззаперечно належать до категорії правоохоронних органів спеціального призначення, що повністю відповідає персональному складу суб`єктів, визначених пунктом 4 Постанови №153.
З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.30).
У відзиві на позовну заяву (а.с.33-41) представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та зазначив, що військова служба та служба в поліції є різними за своєю юридичною природою, правовідносини з питань проходження військовослужбовцями військової служби та правовідносини з питань проходження служби в поліції врегульовані різними нормативно-правовими актами, з огляду на що військовослужбовці та поліцейські мають різний правовий статус.
Факт виконання додаткових повноважень поліції, до яких входить здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України, у тому числі застосування зброї та бойової техніки під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України – не визначає орган поліції, як військове формування або правоохоронний орган спеціального призначення, у тому числі не замінює проходження служби в поліції на проходження військової служби. Позивач не виконує бойових розпоряджень або бойових донесень. Позивач виконує накази Національної поліції України із назвою «Про виконання бойових (спеціальних) завдань». Національна поліція України та поліцейські не є суб`єктами, на яких поширюється дія Постанови №153. 
Постанова №153 була прийнята для мотивування громадян України від 18 до 25 років проходити військову службу за контрактом, як наслідок укомплектування військових частин Збройних Сил України, Національної гвардії та Державної прикордонної служби України, проте не підрозділи Національної поліції.
З наведених підстав просив в задоволенні позову відмовити.
Інші заяви по суті справи не надходили.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 проходить службу в Департаменті ПОП «ОШБ НПУ «Лють», що не заперечується сторонами.
Відповідно до рішень та наказів Департаменту ПОП «ОШБ НПУ «Лють» від 06.11.2024 №397дск/ВС, 03.11.2024 №393дск/ВС, 30.10.2024 №385дск/ВС, 20.10.2024 №373дск/ВС, 13.09.2024 №329дск/ВС, 07.09.2024 №322дск/ВС, 01.09.2024 №316дск/ВС, 26.08.2024 №310дск/ВС, 20.08.2024 №293дск/ВС, 14.08.2024 №283дск/ВС, 08.08.2024 №272дск/ВС, 25.07.2024 №252дск/ВС, 18.07.2024 №245дск/ВС, 12.07.2024 №237дск/ВС, 06.07.2024 №225дск/ВС, 30.06.2024 №216дск/ВС, 27.06.2024 №213дск/ВС, 24.06.2024 №210дск/ВС, 21.06.2024 №206дск/ВС, 18.06.2024 №203дск/ВС, 15.06.2024 №200дск/ВС, 10.06.2024 №195дск/ВС, 04.06.2024 №186дск/ВС, 29.05.2024 №176дск/ВС, 26.05.2024 №173дск/ВС, 24.05.2024 №322дск/ВС, 24.05.2024 №171дск/ВС, 17.05.2024 №161дск/ВС, 09.05.2024 №150дск/ВС, 10.02.2025 №56дск/ВС, 04.02.2025 №50дск/ВС, 28.01.2025 №41дск/ВС, 18.01.2025 №30дск/ВС, 10.01.2025 №15дск/ВС, 08.01.2025 №12дск/ВС, 01.01.2025 №1дск/ВС, 26.12.2024 №465дск/ВС, 20.12.2024 №456дск/ВС, 14.12.2024 №450дск/ВС, 08.12.2024 №443дск/ВС, 02.12.2024 №434дск/ВС, 26.11.2024 №425дск/ВС, 16.11.2024 №409дск/ВС, 10.11.2024 №403дск/ВС ОСОБА_1 був залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань на території Донецької області (а.с.61-184).
08.08.2025представник позивача – адвокат Черніков Д.Ю. направив адвокатський запит до відповідача, у якому просив серед іншого надати інформацію про те, чи видано командиром Департаменту ПОП «ОШБ НПУ «Лють» наказ про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби відповідно до Постанови №153 (а.с.17-18).
Відповідач листом повідомив представника позивача, що Постанова №153 не регламентує порядок нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 1 млн. гривень особам, які мають статус поліцейського, тому Департамент ПОП «ОШБ НПУ «Лють» не має правових підстав для нарахування і виплати одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн. гривень (а.с.24-25).
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 2 липня 2015 року (далі Закон №580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Положеннями частини першої статті 60 Закону №580-VIII визначено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України (ч.1 ст.47 Закону №580-VIII).
Призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у 47 цього Закону (ч.1 ст.48 Закону №580-VIII).
Статтею 58 Закону №580-VIII унормовано, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.
Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.
Згідно з частинами першою, другою статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Спірним у дані й справі є питання наявності у позивача права як поліцейського ДПОП «ОШБ «Лють» на отримання грошового винагороди у розмірі 1 млн грн на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова №153).
Так, пунктом 4 Постанови №153, серед іншого, установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
З аналізу вказаного пункту Постанови №153 слідує, що право на отримання грошової винагороди у розмірі 1 млн грн, серед інших, мають особи рядового, сержантського і старшинського складу правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою (13.02.2025) були прийняті або призвані на військову службу у віці до 25 років під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, та проходять військову службу і брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Таким чином, право на отримання грошової винагороди у розмірі 1 млн грн відповідно до пункту 4 Постанови №153, окрім іншого, залежить від статусу державного органу, у якому саме військову, а не будь-яку іншу службу, проходить особа рядового, сержантського чи старшинського складу.
Законом України «Про національну безпеку України» від 21.06.2018 №2469-VIII (далі - Закон №2469-VIII) визначено та розмежовано повноваження державних органів у сферах національної безпеки і оборони, та в статті 1 наведено визначення таких термінів:
сектор безпеки і оборони - система органів державної влади, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, сил цивільного захисту, оборонно-промислового комплексу України, діяльність яких перебуває під демократичним цивільним контролем і відповідно до Конституції та законів України за функціональним призначенням спрямована на захист національних інтересів України від загроз, а також громадяни та громадські об`єднання, які добровільно беруть участь у забезпеченні національної безпеки України;
сили безпеки - правоохоронні та розвідувальні органи, державні органи спеціального призначення з правоохоронними функціями, сили цивільного захисту та інші органи, на які Конституцією та законами України покладено функції із забезпечення національної безпеки України;
сили оборони - Збройні Сили України, а також інші утворені відповідно до законів України військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, органи спеціального призначення з правоохоронними функціями, на які Конституцією та законами України покладено функції із забезпечення оборони держави;
З наведених термінів слідує, що державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями (правоохоронний орган спеціального призначення) є державний орган, який утворений і наділений таким статусом відповідно до закону та виконує завдання у сфері безпеки, оборони чи охорони правопорядку.
Зокрема, такими органами відповідно до Закону №2469-VIII є Державна прикордонна служба України (ч.6 ст.18), Служба безпеки України (ч.1 ст.19).
Водночас, згідно з частиною четвертою статті 18 Закону №2469-VIII Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує громадську безпеку і порядок, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидію злочинності, а також надає визначені законом послуги з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Відповідно до статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Частиною першою статті 13 Закону №580-VIII визначено, що у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення; 7) інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №580-VIII під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України "Про оборону України" шляхом безпосереднього ведення бойових дій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 №30 «Про утворення територіального органу Національної поліції» вирішено утворити як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Отже, Департамент ПОП «ОШБ НПУ «Лють» входить до складу поліції особливого призначення Національної поліції України, як центрального органу виконавчої влади, діяльність якого регламентується Законом України «Про Національну поліцію», і який на підставі 4 статті 24 цього Закону може залучатись до безпосереднього ведення бойових дій. При цьому, статус Департамент ПОП «ОШБ «Лють» як правоохоронного органу спеціального призначення законом не визначено.
Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Натомість, відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІП (далі - Закон №2232-XІII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XІII визначено види військової служби, а саме: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Отже, служба в поліції не належить до жодного із видів військової служби.
Таким чином, військова служба та служба в поліції є різними за своєю юридичною природою, правовідносини з питань проходження військовослужбовцями військової служби та правовідносини з питань проходження служби в поліції врегульовані різними нормативно-правовими актами, а тому військовослужбовці та поліцейській мають різний правовий статус.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що пункт 4 Постанови №153 не регулює питання виплати грошової винагороди у розмірі 1 млн грн поліцейським, в тому числі ДПОП «ОШБ «Лють», а відтак і про відсутність порушеного права позивача у зв`язку із відмовою у виплаті грошової винагороди у розмірі 1 млн грн.
Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджуються належними та допустимими доказами, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій