Справа № 541/4259/25
Номер провадження 2/541/226/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
03 липня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вірченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Олешко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання права власності на гараж за спадкоємцем,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи вимоги наступним. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме - гараж, яким вона користується. Як дружина спадкодавця, спадкоємець першої черги ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини за законом. У видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж № НОМЕР_1 , розташований в АДРЕСА_1 в гаражному колективі «За рулем-2», нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на зазначений гараж. В зв`язку із зазначеним, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 04 березня 2026 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_2 (а.с. 46).
В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що гараж № 3, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в гаражному колективі «За рулем-2», перебував у власності чоловіка позивачки. ОСОБА_2 не має ніякого відношення до вказаного гаража, з нею позивачка не знайома (а.с. 73). 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду у його відсутність, заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки власником гаража № НОМЕР_1 , що розташований по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 (інформаційна довідка № 451531848). Підставою набуття права власності на гараж є свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 від 04 травня 2006 року, видане виконавчим комітетом Миргородської міської ради (а.с. 19-21).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином (а.с. 49, 50, 76). 
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано ч. 3 ст. 12 ЦПК України.
Положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 23 лютого 2022 року, а.с. 9).
ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_3 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , видане Миргородським районним відділом ЗАГС Полтавської області 18 листопада 1975 року, а.с. 88).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради народних депутатів № 385 від 15 серпня 1984 року «Про будівництво гаражів» ОСОБА_3 виділено земельну ділянку під будівництво гаража розміром 3,8х6,0 м в колективі «За рулем-2» по АДРЕСА_1 (а.с. 4).
У відповідності з довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 23 жовтня 2025 року в гаражному колективі «За рулем-2», що розташований по АДРЕСА_1 , знаходиться гараж № НОМЕР_1 (а.с. 3).
21 жовтня 2025 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на гараж № НОМЕР_5 , розташований в АДРЕСА_1 в гаражному колективі «За рулем-2» (а.с. 5-7). 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на гараж № НОМЕР_1 , який розміщений в гаражному кооперативі «За рулем-2», не зареєстровано (а.с. 32).
Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В. від 21 лютого 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 12).
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 319/2013, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заповіту від 06 вересня 2012 року, посвідченого Першою миргородською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповів усе належне йому майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на день смерті, та все те, на що він за законом матиме право, ОСОБА_4 ,1964 року народження. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 2-889 (а.с. 89).
Згідно з інформацією зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт від 06 вересня 2012 року, посвідчений Першою миргородською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 2-889, є чинним (а.с.110-111, 82).
У відповідності до заяви від 15 листопада 2013 року ОСОБА_1 зазначила, що їй відомий зміст заповіту, посвідченого 06 вересня 2012 року Першою миргородською державною нотаріальною конторою Полтавської області, запис в реєстрі за № 2-889, від імені ОСОБА_3 , за яким він своє майно заповідав ОСОБА_4 . Від отримання належної їй обов`язкової частки в спадщині, в тому числі від виділу частки в спільному майні подружжя, вона відмовилася та не заперечує, щоб спадщину було оформлено згідно з волею заповідача. Її відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною (а.с. 86).
13 червня 2014 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 вересня 2012 року на 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 127).
Ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Судом встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_4 , який прийняв спадщину на підставі заповіту.
Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за заповітом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.
Ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
У відповідності з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи перевірені докази, суд вважає, що ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом майна, яке належало померлому  ОСОБА_3 , та вчинив дії по прийняттю спадщини, тому ОСОБА_1 не має права на прийняття спадщини на гараж в порядку спадкування після смерті чоловіка. Позовні вимоги позивачки суперечать закону та порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд 

вирішив:

В задоволенні позовних ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання права власності на гараж за спадкоємцем відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя:	  	О. М. Вірченко