ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3686/26 Справа № 185/2867/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Халаджи О. В.,
суддів: Агєєва О.В., Никифоряка Л.П.,
секретар Кругман А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Павлоградський Відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), (суддя першої інстанції Головін В.О.),
В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Павлоградський Відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просив:
Визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги щодо неправомірних дій Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 74055589 від 16.04.2024 р. поважними та поновити строк на подання такої скарги;
Визнати неправомірними дії Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 74055589 від 16.04.2024 р.; 
Скасувати постанову Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.04.2024 р. про закінчення виконавчого провадження №74055589.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року у задоволенні скарги було відмовлено.
Із вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування всіх обставин справи .
Скарга мотивована тим, що 21.10.2025 р., з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, заявнику стало відомо, що державним виконавцем відділу ДВС - Фадєєвою Юлією Миколаївною 16.04.2024 р., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №74055589 та не в повному обсязі вчинено виконавчі дії щодо виконання виконавчого листа Павлоградського районного суду Дніпропетровської області № 185/2867/21 від 01.09.2023 р.
Відділом ДВС не накладено арешт на майно (рухоме/нерухоме/кошти) Боржника, не накладено арешт на індивідуально визначене майно, яке є предметом виконання та зазначене в виконавчому листі Павлоградського районного суду Дніпропетровської області та котре перебуває в незаконному користуванні Боржника. Постанови про арешт не винесено та про накладення такого не зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження № 74055589 від 06.02.2024 р. 
Предметом виконання, котрий зазначений в виконавчому листі є витребування з незаконного володіння Боржника на користь Стягувача (Скаржника) причепа фургона Е, жовтого кольору, № шасі (рами): НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску – 1987. Тобто, в виконавчому листі зазначено індивідуально визначене майно, яке мало бути оголошено в розшук за окремою постановою відділу ДВС.
ОСОБА_1 просив ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року скасувати та задовольнити скаргу на дії ДВС у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явились.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Павлоградському відділі державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ), перебувало виконавче провадження № 74055589 з примусового виконання виконавчого листа №185/2867/21 від 01.12.2021 року виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про витребування з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причіп фургон - Е, жовтого кольору, № шасі (рами): НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 1987 р. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Державним виконавцем 06.02.2024 року відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову та надано боржнику строк 10 робочих днів для виконання рішення суду. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження (за вих.№28.18-34/27191).
Рішення суду боржником не було виконано тому, 19.02.2024 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1700,00 грн., яку за вих. №28.18-34/40061 направлено на адресу боржника для виконання.
Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, тому, 04.03.2024 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн., яку за вих. №28.18-34/60403 направлено на адресу боржника для виконання.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що 16.04.2024 року згідно частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Зазначене рішення є зобов`язального характеру за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, у зв`язку з чим організація його виконання визначена ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком місцевого суду.
За змістом пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Тому така обов`язковість є також однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 7 частина третя статті 2 ЦПК України).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
За змістом пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням обов`язковості виконання рішень.
З огляду на положення статей 1, 2, 5 Закону № 1404-VIII на виконавця покладені функції забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити всі передбачені Законом заходи у межах встановлених повноважень. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 листопада 2024 року у справі № 920/882/23 (пункти 45-46)).
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).
Здійснення державним виконавцем комплексу дій, визначених законом, є належним у разі вжиття ним усіх необхідних (можливих) заходів у передбаченій послідовності для повного виконання виконавчого документа у встановлені законом строки з дотриманням прав учасників виконавчого провадження. Законодавство надає державному виконавцю значний обсяг повноважень для забезпечення основного завдання - виконання судового рішення (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2024 року у справі № 910/13240/19 (пункти 4.12, 4.22)).
Виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону (пункт 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII).
За змістом пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення боржником. Зазначене положення закону слід застосовувати не формально, а сутнісно, коли рішення суду реально та фактично виконане (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 583/1254/21).
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя статті 63 Закону № 1404-VIII).
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (частини перша й абзаци перший - третій частини другої статті 56 Закону № 1404-VIII).
У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією (частина третя статті 36 Закону № 1404-VIII).
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 квітня 2018 року у справі № 16/64/2011).
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Павлоградському відділі державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ), перебувало виконавче провадження № 74055589 з примусового виконання виконавчого листа №185/2867/21 від 01.12.2021 року виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про витребування з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причіп фургон - Е, жовтого кольору, № шасі (рами): НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 1987 р. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Державним виконавцем 06.02.2024 року відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову та надано боржнику строк 10 робочих днів для виконання рішення суду. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження (за вих.№28.18-34/27191).
Рішення суду боржником не було виконано тому, 19.02.2024 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1700,00 грн., яку за вих. №28.18-34/40061 направлено на адресу боржника для виконання.
Також матеріалами справи встановлено, що постановою від 04.03.2024 року державним виконавцем було вдруге накладено штраф на боржника ОСОБА_2 у розмірі 3400 грн.
16 квітня 2024 року державна виконавиця винесла постанову про закінчення ВП 74055589 на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII та згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII надіслала повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, до Павлоградського РВП в Дніпропетровській області. Копію цієї постанови державна виконавиця скерувала боржникові, стягувачу та Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.
Звертаючись до суду зі скаргою на дії державної виконавиці та її постанову про закінчення виконавчого провадження, стягувач наголошував, що державна виконавиця неправомірно закінчила ВП №74055589, не вчинила виконавчі дії, завдяки яким рішення суду про витребування у боржника причіпу можна було б виконати. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні скарги. Вважав, що державний виконавець у межах його повноважень для виконання рішення суду зобов`язального характеру вчинила всі можливі виконавчі дії, які не дали результату, а тому правомірно закінчив ВП №74055589 на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.
Відмовляючи у задоволенні скарги стягувачки, суди не звернув уваги, що дії державної виконавиці з відкриття виконавчого провадження, виклику боржника, визначення мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, накладення на боржника штрафів, отримання відповіді на запит щодо зареєстрованого за боржником причепа, подання повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення не є достатніми для примусового виконання рішення суду про витребування таке витребування
У ВП №74055589 державний виконавець мав вжити заходи, передбачені частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VIII, з метою належного примусового виконання судового рішення. Зокрема повинен був вчинити дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження причепа та його володільця. Відсутність у держави інформації щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів не означає відсутність у його володінні. Державний виконавець не вирішив питання про розшук причепа та про накладення на нього арешту. 
З огляду на вказане у державної виконавиці не було підстав для застосування приписів пункту 11 частини першої статті 39 та частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII для закінчення виконавчого провадження. Відповідно до абзацу третього частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII винесення постанови про закінчення виконавчого провадження можливе виключно у разі невиконання боржником рішення, яке не можна виконати без його участі. Тоді як таким не є рішення суду про витребування речі. Тому закінчення державною виконавицею ВП №74055589 є помилковим.
З огляду на вказане оскаржуване ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року слід скасувати та задовольнити скаргу ОСОБА_1 .
За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 ЦПК України).
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Що стосується вимоги ОСОБА_1 про поновлення йому строку для подання скарги на дій ДВС, то апеляційний суд вважає, що такий строк підлягає поновленню,оскільки матеріали справи не містять а державним виконавцем не надано доказів повідомлення стягувача про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2024 року

Керуючись статтями 367, 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року скасувати.
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Павлоградський Відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задовольнити.
Визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги щодо неправомірних дій Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 74055589 від 16.04.2024 р. поважними та поновити строк на подання такої скарги;
Визнати неправомірними дії Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 74055589 від 16.04.2024 р.; 
Скасувати постанову Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.04.2024 р. про закінчення виконавчого провадження №74055589.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 12 травня 2026 року.

Судді:          О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Л.П. Никифоряк