Справа № 583/5908/25
2-др/583/23/26 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" травня 2026 р. м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Семенової О.С.,
за участі секретаря
судового засідання Гайдейчук К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 в м. Охтирка заяву представника позивачки про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
УСТАНОВИВ:
24 квітня 2026 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування вартості майна 30915,00 грн / тридцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 00 коп/, судовий збір в сумі 1211,20 грн / одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп/, всього до стягнення підлягає 32126,20 грн / тридцять дві тисячі сто двадцять шість гривень 20 коп/ / а.с. 82-84/.
27 квітня 2026 року від представника позивачки, адвоката Котляревського С. О., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 16000,00 грн /а.с. 85/.
05 травня 2026 року від представника відповідачки, адвоката Кудіна О.М., надійшло клопотання про зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, яке мотивує тим, що сума витрат 16000,00 грн не узгоджується з категорію та складністю справа, яка розглядалася в порядку спрощеного провадження, є типовою та не складною. З посиланням на правові позиції Верховного Суду, практику Європейського Суду з прав людини вважає, що необхідно зменшити розмір відшкодування витрат на правову допомогу до 500,00 грн / а.с. 91-92/. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а у разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати, - без повідомлення учасників справи.
Оскільки представник позивачки звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у виді правничої правової допомоги, то учасники справи не повідомлялися. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Вивчивши матеріали справи /в межах поданої заяви/, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заява про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Оскільки адвокат Котляревський С.О. в ході судового розгляду не подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то в судовому рішення не було вирішено це питання, тому необхідно його вирішити додатковим судовим рішенням в цій справі.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини
Судом установлено, що в позовній заяві представником позивачки, адвокатом Котляревським С.О., було заявлено про попередній розрахунок судових витрат, зокрема, на професійну правову допомогу в сумі 5000,00 грн / а.с. 2/.
Повноваження адвоката Котляревського С.О. підтверджено копією ордера Національної асоціації адвокатів України серії ВІ № 1266013 на надання правничої допомоги від 17 грудня 2025 року Стойкі С.М. на підставі договору про надання правничої допомоги без номеру від 17 грудня 2024 року / а.с. 25/.
До своєї заяви адвокат Котляревський С.О. додав копії: договору без номеру про надання правничої допомоги від 17 грудня 2024 року, укладеного між ним та ОСОБА_1 , відповідно до п. 3.2, п. 3.3 якого сторони домовились, що вартість послуг становить 3000,00 грн за одну годину роботи адвоката; розмір гонорару, належному до сплати адвокату, відображається у вистановленому клієнту рахунку та в акті наданих послуг / а.с. 86/; акт надання послуг від 17 грудня 2024 року про те, що адвокат надав, а клієнт прийняв такі послуги: консультація 30 хв ціна 1500,00 грн, вивчення матеріалів 60 хв ціна 3000,00 грн, викладання та направлення заяви до РВП 30 хв ціна 1500,00 грн, складання позовної заяви 120 хв ціна 6000,00 грн, участь в судовому засіданні ціна 4000,00 грн, всього 16000,00 грн / а.с. 87/; квитанції до прибуткового касового ордеру без номеру від 15 квітня 2026 року про сплату ОСОБА_1 на підставі договору без номеру від 17 грудня 2024 року про надання правової допомоги, акту наданих послуг 16000,00 грн / а.с. 88/.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку /дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 жовтня 2021 року № 640/8316/20, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19, від 17 січня 2024 року у cправі №910/2158/23.
В судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 2025 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 на 2-х аркушах /а.с. 1-2/, 13 січня 2025 року відбулося підготовче засідання тривалістю 07 хв / а.с. 45-47/ та призначено судовий розгляд на 17 лютого 2026 року, яке було відкладено за клопотанням представника відповідачки на 23 березня 2026 року / а.с. 56/, 23 березня 2026 року відбулося судове засідання тривалістю 45 хв та оголошено перерву до 15 квітня 2026 року/ а.с. 68-72/, 15 квітня 2026 року судове засідання тривало 11 хв / а.с. 78/, 24 квітня 2026 року було оголошено рішення / а.с. 80/.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, сума витрат на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн є неспівмірною з сумою позову, тому суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу є завищеним, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 6000,00 грн.
Керуючись: ст.ст. 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити частково заяву представника позивачки, адвоката Котляревського С.О., про стягнення витрат на правничу професійну допомогу.
Стягнути з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 6000,00 гривень / шість тисяч гривень 00 копійок/.
Відмовити в задоволенні іншої частини вимог.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду 
Сумської області О.С. Семенова