ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5404/26 Справа № 212/15269/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зімін М.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Акуленка В.В., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Лідовська А.А.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_2 та відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 лютого 2026 року, яке ухвалено суддею Зіміним М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 лютого 2026 року,-
В С Т А Н О В И В
В грудні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі – ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.
Позовна заява мотивована тим, що з 04.06.2004 р. по 03.11.2004 р. позивач працював підземним гірником дільниці № 11 шахти «Ювілейна»; з 03.11.2004 р. по 26.06.2009 р. прохідником 3 розряду дільниці № 11 шахти «Ювілейна»; з 26.06.2009 р. по 23.12.2014 р. підземним прохідником 4 розряду дільниці № 2 шахти «Ювілейна»; з 23.12.2014 р. по 20.06.2024 р. прохідником 5 розряду дільниці № 2 шахти «Ювілейна», отримав професійні захворювання – радикулопатію попереково-крижову, вібраційну хворобу, сидеросилікоз першої стадії. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 11.09.2025 позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній наразі змушений тривалий час проходити численні медичні огляди, обстеження, стаціонарне лікування, відновлювальні процедури. Такий процес позбавляє ОСОБА_1 можливості вести повноцінний спосіб життя, бути поруч та насолоджуватись спілкуванням із своєю родиною. Моральна шкода ОСОБА_1 полягає не лише у його фізичних стражданнях, а у глибоких душевних переживаннях, пов`язаних із щоденним відчуттям безсилля перед потребами дітей, страхом за їхнє майбутнє та болісним усвідомленням того, що через втрату здоров`я він більше не може бути для них тим батьком, яким повинен був би бути за нормальних, безпечних умов праці. Ці страждання мають тривалий, незворотний характер, не залежать від волі позивача та не можуть бути усунуті без компенсації відповідачем завданої йому моральної шкоди. Позивач постійно відчуває біль в ногах, шиї, труднощі при ході, обмеження рухів при нахилах, поворотах голови, ліктьових та колінних суглобах, поганий сон. Для нього стали постійними біль, що виникає та іррадує в ноги та суглоби, різкий біль в попереку, судоми пальців рук, оніміння та мерзлякуватість кистей. Позивач відчуває задишку не лише при незначному фізичному навантаженні, а і спонтанно, при цьому епізоди утрудненого дихання, частого сильного кашлю з виділенням великої кількості слизового мокротіння, приступо-подібного кашлю, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, загальну слабкість, втому, головний біль та запаморочення. ОСОБА_1 вимушений постійно приймати знеболювальні препарати. Через професійні захворювання Позивач наразі не лише не може допомагати своїй родині, а навпаки, потребує отримання як фізичної так і психологічної допомоги та підтримки. Крім того, через його хвороби, його дружина та най старша донька вимушені виконувати набагато більше роботи, ніж в їх силах. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 550000,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача.
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 лютого 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 330 000 ,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 3300 гривень. 
Обидві сторони оскаржили судове рішення.
В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Громко Н.В. ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на його користь, просить збільшити її розмір до заявленого у позові, оскільки він не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок профзахворювань, позивач постійно відчуває біль в ногах, шиї, труднощі при ході, обмеження рухів при нахилах, поворотах голови, ліктьових та колінних суглобах, поганий сон. Для нього постійними стали болі, які іррадіюють в ноги та суглоби, різкий біль в попереку, судоми пальців рук, оніміння та мерзлякуватість кистей. Позивач відчуває задишку не лише при незначному навантаженні, а і спонтанно, приступоподібний кашель, біль у грудях, загальну слабкість, втому, головний біль та запаморочення. Позивач вимушений постійно приймати знеболювальні препарати, не може допомагати свій родині, а навпаки сам потребує як фізичної так і психологічної допомоги та підтримки.
В своїй апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» адвокат Заклецький В.В. ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. А відповідач як роботодавець не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «Суха Балка» представник позивача просила залишити її без задоволення, привела доводи аналогічні наведеним в апеляційній скарзі позивача.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача ПАТ «Суха Балка» (раніше - ВАТ «Суха Балка», ПАТ «Євраз Суха Балка»), тривалий час у шкідливих умовах праці, а саме: з 04.06.2004 р. по 03.11.2004 р. підземним гірником дільниці № 11 шахти «Ювілейна»; з 03.11.2004 р. по 26.06.2009 р. прохідником 3 розряду дільниці № 11 шахти «Ювілейна»; з 26.06.2009 р. по 23.12.2014 р. підземним прохідником 4 розряду дільниці № 2 шахти «Ювілейна»; з 23.12.2014 р. по 20.06.2024 р. прохідником 5 розряду дільниці № 2 шахти «Ювілейна». (а.с.11-12)
30 червня 2025 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1 : радикулопатії попереково-крижової, вібраційної хвороби, сидеросилікозу першої стадії. Причиною професійних захворювань в акті зазначено важкість праці, вібрація локальна, аерозоль переважно фіброгенної дії. Обставиною виникнення профзахворювань слугувала праця на ПрАТ «Суха Балка» підземним прохідником з 03.11.2004 по 20.06.2024. (а.с.13-16)
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 125/25/1559/В від 11.09.2025, позивачу ОСОБА_1 встановлено стійку втрату працездатності в розмірі 65% з 11.09.2025 у зв`язку із професійними захворюваннями: радикулопатія попереково-крижову, вібраційна хвороба, сидеросилікоз першої стадії. (а.с.17-18).
Також в матеріалах справи містяться копії Виписки із медичної карти амбулаторного хворого, що свідчить про перебування ОСОБА_1 на лікуванні внаслідок отриманого професійного захворювання. (а.с36-40)
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з нормами Конституції України – людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).
Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.
Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Відповідно до Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 30.06.2025 року причинами виникнення хронічних професійних захворювань є
1. Важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, становила 35 кг при нормативному значенні до 30 кг; Робоча поза - незручна 40% тривалості зміни при допустимій до 25%.
2. Вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 2-5 дБ перевищував допустимий рівень та складав 78-81 дБ при ГДР 76 дБ.
3. Аерозоль переважно фібро генної дії: концентрація кремнію діоксину кристалічного при вмісті пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 2,46 рази і складала 4,92 мг/м3 при ГДК-2,0 мг/м3.
Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача, допустив порушення ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Суха Балка» про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 червня 2025 року встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи. 
Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.
Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку з отриманими ним захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач отримав три хронічних професійних захворювання, вимушений проходити курси лікування, потребує реабілітації, переносить як фізичні так і моральні страждання та переживання, втратив звичну роботу та розпорядок життя, вимушений докладати додаткових зусиль для організації його життя.
Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. 
Таким чином, судом вірно встановлено порушення ПрАТ «Суха Балка» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 330 000,00 грн., суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності. 
Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов без повного та всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача.
Зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом до стягнення з відповідача на користь позивача без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями, які носять характер хронічних та встановлену групу інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, втратив професійну працездатність у розмірі 65%, отримав третю групу інвалідності, що свідчить про тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також неможливість швидкого відновлення попереднього стану.
Внаслідок професійних захворювань, втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, працювати за професією, оскільки його постійно турбують болі та він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.
Обмірковуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року в цивільній справі №690/217/21, за якими суд касаційної інстанції погодився з аргументованими мотивами суду апеляційної інстанції про те, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000,00 грн відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого, який втратив внаслідок нещасного випадку на виробництві 70% професійної працездатності та отримав 2 групу інвалідності.
В даній справі, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань на ПрАТ «Суха Балка», де позивач пропрацював в шкідливих умовах 19 років 1 місяць, та яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у розмірі 65% та встановлення 3 групи інвалідності, що безумовно тягне за собою суттєві зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 330 000,00 грн. 500 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб, а тому частково задовольняє апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та залишає без задоволення апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «Суха Балка».
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави та збільшує цей розмір з 3300,00 грн. до 5000,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.
Крім того, з відповідача ПрАТ «Суха Балка» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 7500,00 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (5000,00 грн. х 150%).
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 лютого 2026 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір з 330 000,00 гривень до 500 000,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 24 лютого 2026 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмір з 3300,00 гривень до 5000,00 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка » за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 7500,00 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: