ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
05.05.2026р. Справа №905/795/24  
Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С., 
секретар судового засідання Пелих Т.В., 
розглянувши справу за позовом Керівника Слов?янської окружної прокуратури Донецької області, м.Слов?янськ в інтересах держави в особі,
позивача 1 Східного офісу Держаудитслужби, м.Дніпро,
позивача 2 Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, м.Маріуполь, Донецька область,
до відповідача 1 Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, м.Краматорськ Донецької області,
до відповідача 2 Приватного підприємства “Л.Д.СЕРВІС”, м.Дніпро,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Антимонопольного комітету України, м.Київ,
про визнання недійсним рішення замовника, договору про закупівлю та застосування наслідків відповідної недійсності,

за участі представників сторін:
від прокурора: Зливка К.О. (в режимі відеоконференції),
від позивача 1: Пономарьов Р.О. (в режимі відеоконференції),
від позивача 2: Сенников А.А. (в режимі відеоконференції),
від відповідача 1: Бордюгова В.В. (в режимі відеоконференції),
від відповідача 2: не з`явився,
від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Слов`янської окружної прокуратури Донецька область в інтересах держави в особі позивача 1 Східного офісу Держаудитслужби та позивача 2 Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1 Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, до відповідача 2 Приватного підприємства “Л.Д.СЕРВІС” про:
- визнання недійсним рішення тендерного комітету Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, оформлене протоколом №248 від 10.11.2017;
- визнання недійсним договору підряду №93 від 27.11.2017 про закупівлю робіт за державні кошти Реконструкція КП “Парк культури і відпочинку” міста Слов`янськ, укладений між Департаментом екології та природних ресурсів Донецької області державної адміністрації та Приватним підприємством “Л.Д.СЕРВІС”;
- стягнення з ПП “Л.Д.СЕРВІС” на користь Департаменту екології та природних ресурсів Донецької області державної адміністрації отримані за недійсним договором про закупівлю товарів (робіт та послуг) за державні кошти 13 680 757,06 гривень та зобов`язання перерахувати кошти в дохід Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області як вартість робіт за недійсним договором про закупівлю товарів (робіт та послуг) за державні кошти, що одержані ним за рішенням суду.
Хід розгляду справи та процесуальні дії.
Ухвалою від 03.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №905/795/24, справу №905/795/24 вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання; залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Антимонопольний комітет України; встановив строки для здійснення процесуальних дій учасниками справи.
Ухвалою від 06.11.2024 суд закрив підготовче провадження у справі №905/795/24 та призначив розгляд справи по суті.
Ухвалою від 11.12.2024 суд постановив повернутися на стадію підготовчого провадження у справі №905/795/24; продовжив розгляд справи №905/795/24 у підготовчому провадженні; зупинив провадження у справі №905/795/24 до розгляду об?єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №922/3456/23 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення, ухваленого за результатом такого розгляду.
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Донецької області №02-01/7 від 21.01.2025 у зв`язку з перебуванням судді Кучерявої О.О. у відпустці з вагітністю та пологами з 13 січня 2025 року по 18 травня 2025 року призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/795/24.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2025 справа №905/795/24 передана на розгляд судді Харакозу К.С.
З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що 19.12.2025 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято постанову, якою рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі №922/3456/23 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.
Ухвалою від 19.03.2026 суд прийняв до провадження справу №905/795/24 у складі судді Харакоза К.С., ухвалив розгляд справи почати з початку; поновив провадження у справі № 905/795/24; підготовче засідання призначив на 02.04.2026;  встановив учасникам справи строк до 01.04.2026 надати письмові пояснення, з урахуванням правової позиції, сформованої у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, з доказами їх направлення іншим учасникам справи.
31.03.2026 через систему "Електронний суд" від Керівника Слов?янської окружної прокуратури Донецької області надійшло клопотання, в якому прокурор просить суд зупинити провадження у справі №905/795/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного суду справи №910/20111/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
Розглянувши в судовому засіданні 21.04.2026 клопотання Керівника Слов?янської окружної прокуратури Донецької області про зупинення провадження у справі, з урахуванням позиції представників та ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2026 у справі №910/20111/23, суд відмовив у клопотанні прокурора.
Ухвалою від 21.04.2026 суд закрив підготовче провадження у справі №905/795/24; призначив розгляд справи по суті на 05.05.2026 року. 
Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
За приписами ч. 4 ст. 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Згідно з частиною одинадцятою статті 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Суд встановив, що сторони у справі зареєстрували електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» та ухвала про відкриття провадження у справі від 03.06.2024 і всі подальші ухвали суду в електронному вигляді були доставлені до електронного кабінету сторін в підсистемі «Електронний суд» про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку документу до електронного кабінету.
Отже, відповідачі 1, 2 були належним чином повідомлені про рух справи.
Станом на дату ухвалення рішення відповідач 2 відзив на позовну заяву, будь-які інші заяви/клопотання не надав, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України).
Судове засідання 05.05.2026 проведено за участі прокурора, представників позивача 1, 2 та відповідача 1 (в режимі відеоконференції).
Як зазначено в ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Під час розгляду справи суд дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Позиція прокурора.
Прокурор посилається на порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій між ТОВ “Ландшафт” та ПП “Л.Д.СЕРВІС”, що спотворили результати проведеного відповідачем 1 тендера на закупівлю, внаслідок чого оформлено протокол засідання №248 від 10.11.2017, на підставі якого укладено спірний договір підряду. Прокурор не заперечує дотримання відповідачем 1 вимог законодавства при проведенні оспорюваної публічної закупівлі, однак, вважає, що договір підряду №93 від 27.11.2017 підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу ПП «Л.Д. Сервіс» на підставі статей 203, 215, 228 ЦК України.
Вказане, на думку прокурора, підтверджується рішенням Антимонопольного комітету України № 54-р/тк від 27.10.2023. 
Позиція прокурора викладена у позові від 29.05.2024, відповіді на відзив від 27.06.2024 та письмових поясненнях від 31.03.2026.
Позиція позивачів.
Позивач 1, Східний офіс Держаудитслужби, в письмових поясненнях від 24.06.2024 повідомив суд, що ним було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації за період з 01.01.2015 по 31.05.2019. Так, за результатами вибіркової перевірки публічної закупівлі UA-2017-10-03-002844-b порушень в частині відповідності умов тендерної документації вимогам ЗУ «Про закупівлі» не встановлено. Тендерна документація Департаменту містить необхідні вимоги. 
Позивач 2, Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області, в поясненнях від 03.09.2024 повідомило, що підтримує доводи викладені у позові Слов`янської окружної прокуратури Донецької області.
Позиція відповідача 1.
Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації не погоджується з доводами прокурора про визнання недійсними рішення тендерного комітету та договору підряду та застосування наслідків недійсності такого правочину. Відповідач 1 не заперечує факту укладення спірного договору з відповідачем 2 та виконання робіт за договором. Також, відповідачем 1 жодним чином не спростовується факт антиконкурентних узгоджених дій між учасниками закупівлі. Водночас, на думку відповідача 1, спірний договір не суперечить інтересам держави та суспільства, а прокурором не надано належних та допустимих доказів, що свідчили б про те, що виконання робіт за спірним договором було протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави. Наведений аргумент відповідач 1 обґрунтовував висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23.
Позиція відповідача 1 викладена у відзиві від 24.06.2024, запереченнях на відповідь на відзив від 01.07.2024 та письмових поясненнях від 27.03.2026.
Позиція третьої особи.
Антимонопольний комітет України, в своїх поясненнях від 19.06.2024 зазначає, що погоджується з викладеними в позові доводами та вважає їх обґрунтованими. Зауважує, що одним із конституційно визначених інтересів держави є захист економічної конкуренції у підприємницькій діяльності, у зв`язку з чим, правочини укладені з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є такими, що порушують публічний порядок. Третя особа зазначає, що Антимонопольний комітет має виключні повноваження встановлювати порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а його рішення є належним доказом таких порушень. Оскільки рішенням від 27.10.2023 № 54-р/тк дії ПП «Л.Д.СЕРВІС» кваліфіковано як антиконкурентну узгоджену поведінку, що спотворила результати торгів, і на неї накладено штраф за таке порушення, що свідчить про обґрунтованість та законність позовних вимог прокурора. Просить задовольнити позовні вимоги прокурора; здійснювати розгляд справи без участі третьої особи. 
Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором:
Питання достатності підстав для представництва інтересів держави прокурором було вирішено судом на стадії відкриття провадження у справі. Водночас, з огляду на доводи сторін, суд вважає за необхідне надати відповідну оцінку в мотивувальній частині рішення.
За змістом статей 15, 167, 170 Цивільного кодексу України держава Україна як учасник цивільних відносин набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції. У судовому процесі держава бере участь у справі через відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, а фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивачем визначено конкретний орган.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.
Такі випадки конкретизовані у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно з частиною третьою цієї статті прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді у разі порушення або загрози порушення таких інтересів, якщо їх захист не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, прокурор виконує субсидіарну функцію і може замінити компетентний орган у судовому процесі лише тоді, коли такий орган, будучи уповноваженим на захист інтересів держави, не здійснює його або здійснює неналежним чином. Нездійснення захисту означає пасивну поведінку органу, який знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їх захисту, однак у розумний строк не звернувся до суду.
Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та частина четверта статті 53 Господарського процесуального кодексу України покладають на прокурора обов`язок обґрунтувати: у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, підстави для звернення до суду та орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. До звернення до суду прокурор також зобов`язаний повідомити відповідний орган про намір здійснювати представництво.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначила, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру». Якщо компетентний орган після отримання повідомлення прокурора протягом розумного строку самостійно не звернувся до суду, це є достатнім аргументом для підтвердження підстав представництва. Ненадання органом відповіді або неможливість встановити з неї причини незвернення до суду не свідчить про необґрунтованість звернення прокурора.
Щодо звернення прокурора з позовом і інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби.
Відповідно до статей 7, 8 Закону України «Про публічні закупівлі», Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та Положення про Державну аудиторську службу України, Держаудитслужба є органом державного фінансового контролю, який здійснює контроль у сфері публічних закупівель, вживає заходів до усунення виявлених порушень та має право звертатися до суду в інтересах держави у визначених законом випадках.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №266 та Положенням про Східний офіс Держаудитслужби, реалізацію відповідних повноважень Держаудитслужби на території Донецької області здійснює Східний офіс Держаудитслужби. Отже, цей орган є компетентним суб`єктом у спірних правовідносинах щодо контролю за законністю та ефективністю використання державних фінансових ресурсів у сфері публічних закупівель.
З матеріалів справи вбачається, що прокурор повідомив Східний офіс Держаудитслужби про виявлені порушення інтересів держави, пов`язані з узгодженими антиконкурентними діями учасників закупівлі, та про необхідність вжиття заходів представницького характеру. У відповідь Управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області листом від 15.02.2024 повідомило, що за результатами ревізії порушень щодо відповідної закупівлі не встановлено, а правові підстави для звернення до суду відсутні. Надалі листом від 22.05.2024 прокурор повідомив Східний офіс Держаудитслужби про прийняте рішення щодо представництва інтересів держави шляхом звернення до суду.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що Держаудитслужба як орган державного фінансового контролю наділена повноваженнями на звернення до господарського суду з позовами про визнання недійсними рішень тендерного комітету та договорів про закупівлю за державні кошти. Тому невжиття Східним офісом Держаудитслужби заходів судового захисту свідчить про нездійснення компетентним органом захисту інтересів держави та є достатньою підставою для звернення прокурора з цим позовом.
За таких обставин доводи відповідача 1 щодо неможливості набуття Східним офісом Держаудитслужби статусу позивача у цій справі суд відхиляє.
Щодо звернення прокурора з позовом і інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Донецькій області.
Відповідно до Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227, а також підпункту 19-1.1.23 пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу України, ДПС здійснює, зокрема, роботу щодо майна та коштів, які переходять у власність держави.
Суд встановив, що листом від 08.02.2024 Слов`янська окружна прокуратура повідомила Головне управління ДПС у Донецькій області про порушення інтересів держави внаслідок узгоджених антиконкурентних дій учасників закупівлі та просила надати інформацію щодо вжитих заходів для відновлення таких інтересів. У відповідь листом від 14.02.2024 Головне управління ДПС у Донецькій області повідомило про відсутність функціональних повноважень на звернення до суду з позовом про визнання правочину недійсним. Листом від 27.05.2024 прокурор повідомив Головне управління ДПС у Донецькій області про прийняте рішення щодо представництва інтересів держави шляхом звернення до суду.
Оскільки однією з позовних вимог є стягнення коштів у дохід держави в особі Головного управління ДПС у Донецькій області, а зазначений орган самостійно заходів судового захисту не вжив, суд дійшов висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави також в особі цього органу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», належно обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, підстави для звернення до суду та правильно визначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відтак підстави для представництва інтересів держави прокурором у цій справі є підтвердженими.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.
03.10.2017 Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації опублікував оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-10-03-002844-b, предметом якої є реконструкція КП «Парк культури і відпочинку» міста Слов`янськ». Код відповідних класифікаторів предмета закупівлі (за наявності) – ДК 021:2015:77310000-6 – Послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень. Розмір бюджетного призначення за кошторисом або очікувана вартість предмета закупівлі становить 17949830,40 грн.
Відповідно до форми реєстру отриманих тендерних пропозицій UA-2017-10-03-002844-b участь прийняли наступні учасники: ТОВ «ЛАНДШАФТ» та ПП «Л.Д. Сервіс».
Згідно форми протоколу розкриття тендерних пропозицій від 06.11.2017 ПП «Л.Д. Сервіс» заявив на початку аукціону – 17755412,86 грн з ПДВ та після закінчення аукціону – 17665663,62 грн з ПДВ.
10.11.2017 згідно з протокол №248 засідання тендерного комітету департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації ухвалено визнати переможцем ПП «Л.Д. Сервіс» на закупівлю робіт «Заходи з озеленення» а саме «Реконструкція КП «Парк культури і відпочинку» міста Слов`янськ».
Так, в електронній системі закупівель оприлюднено повідомлення про намір укласти договір з ПП «Л.Д. Сервіс».
27.11.2017 Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації (замовник, відповідач 1) та Приватне підприємство «Л.Д. Сервіс» (підрядник, відповідач 2) уклали договір підряду №93, відповідно до п.1.1. якого підрядник зобов`язується на свій ризик, власними і залученими силами та засобами виконати ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 код CPV за ДК 021:2015 – (77310000-6 – Послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень) «Реконструкція КП «Парк культури та відпочинку» міста Слов`янськ», (предмет договору визначається на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016 №454), виконання яких передбачено даним договором у відповідності до затвердженої кошторисної документації та згідно ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013.
Загальна вартість робіт за цим договором згідно з договірною ціною яка є невід`ємною частиною цього договору (Додаток 1), складає 17665663,62 грн в т.ч. ПДВ 20% - 2944277,27 грн. Договірна ціна є твердою та складена на підставі кошторисів. Перегляд договірної ціни підтверджується розрахунками і здійснюється шляхом оформлення додаткових угод, підписаних обома сторонами (п. 2.1.-2.2. договору). 
Пунктом 2.4. договору визначено, що джерело фінансування – кошти спеціального фонду обласного бюджету.
Відповідно до п. 3.1 термін виконання робіт: згідно календарного плану виконання робіт за проектом (додаток №5).
Згідно з п. 4.1. - 4.3. договору відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1764 «Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва» замовник може перерахувати підряднику аванс в розмірі 30% вартості робіт (п.2.1. договору) в сумі 5299699,09 грн, в т.ч. ПДВ – 883283,18 грн. Підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу, але у будь-якому разі не пізніше ніж до кінця поточного бюджетного року. У випадку не повного освоєння авансу по закінченні тримісячного терміну підрядник повинен повернути замовнику невикористані суми авансу у строк не більше 3-х банківських днів. Фінансування робіт за виконані роботи здійснюється на підставі актів виконаних робіт за формою №КБ-2в та довідки за формою №КБ-3 з усіма підтверджуючими документами (копіями накладних, сертифікатів на матеріали і обладнання тощо), розрахунками загальновиробничих і адміністративних витрат тощо). Експлуатація машин і механізмів та вартість матеріалів в розрахунках за виконані роботи враховується по фактичним витратам з наданням підтверджуючих документів підрядником (відповідних розрахунків, накладних тощо). Підрядник на підставі виконаних робіт складає акти виконаних робіт за формою №КБ-2в та довідкою КБ-3 та з усіма підтверджуючими документами, що визначені у п. 4.2. договору передає їх замовнику. Замовник протягом 10-ти робочих днів перевіряє документи і підписує акти виконаних робіт, а у разі не підписання обґрунтовує причину відмови. Розрахунки за виконані роботи здійснюються замовником протягом 14 робочих днів після підписання актів виконаних робіт та після надходження бюджетних коштів від головного розпорядника бюджетних коштів. 
Цей договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2017 року, а у частині взаєморозрахунків – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10.1. договору).
Пунктом 11.8. договору визначено, що будь-які доповнення, зміни до цього договору вносяться в письмовій формі, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. Усі додаткові угоди до цього договору, а також інші документи, що виникають при його виконанні, є його невід`ємною частиною.
До договору додається: договірна ціна (додаток 1), локальний кошторис (додаток 2), підсумкова відомість ресурсів (додаток 3), дефектний акт (додаток 4), календарний план виконання робіт за проектом (додаток 5), план фінансування робіт (додаток 6). Ці додатки є невід`ємними частинами цього договору (п.13 договору).
Відповідно до додатків договірна ціна становить 17665663,62 грн. 
Договір та додатки до договору підписані уповноваженими особами та скріплені печатками сторін.
Звітом про виконання договору про закупівлю від 03.01.2020 визначено: ціна договору про закупівлю – 17665663,62 грн (в тому числі ПДВ 2944277,27 грн); найменування учасника, з яким укладено договір про закупівлю – ПП «Л.Д. Сервіс»; строк виконання робіт – до 31 грудня 2017 року.
26.12.2019 замовник та підрядник уклали додаткову угоду №10 до договору підряду від 27.11.2017 №93, відповідно до якої сторони дійшли згоди:
- викласти п. 2.1. договору підряду в наступній редакції: « 2.1. загальна вартість за цим договором згідно з договірною ціною яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1) складає 13680757,06 грн в т.ч. ПДВ 20% 2280126,18 грн.»;
- викласти п. 2.6. договору підряду в наступній редакції: « 2.6. Обсяг фінансування на 2017 рік складає 2798938,09 грн, у тому числі ПДВ 466489,68 грн, обсяг фінансування на 2018 рік складає 2481210,93 грн у тому числі ПДВ 413535,16 грн, обсяг фінансування на 2019 рік складає 8400608,04 грн, у тому числі ПДВ 1400101,34 грн. Обсяг на рік може бути зменшений залежно від фактичного фінансування.»
Також, даною додатковою угодою викладено додаток №3 «План фінансування робіт» до договору в новій редакції (додається).
Всі інші умови укладеного залишаються без змін, сторони підтверджують по них своє зобов`язання. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору та вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення її печатками сторін.
Додаткова угода №10 підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх печатками.
В матеріалах справи відсутні акти викконаних робіт форми КБ-2В, які б підтверджували факт належного виконання робіт за договором підряду №93 від 27.11.2017, проте дані обставини не ставляться під сумнів прокурором, не є предметом спору та визнаються сторонами у справі.
Прокурором на підтвердження факту оплати послуг за договором №93 від 27.11.2017 до позовної заяви додано лист Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області №07.1-17/675 від 22.02.2024, в якому зазначено, що за бюджетним зобов`язанням за договором підряду №93 від 27.11.2017 між Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації та Приватним підприємством «Л.Д.СЕРВІС» проведено касові видатки на загальну суму 13680757,06 грн. Додатково зазначено, що 18.12.2019 та 19.12.2019 ПП «Л.Д.СЕРВІС» здійснив повернення невикористаних коштів попередньої оплати на рахунок Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації у сумі 1000000,00 та 617477,82 грн.
Головним розпорядником вказаних бюджетних коштів є відповідач 1, фінансування здійснювалось з рахунку з обліку коштів обласного бюджету. Кошти на оплату за договором підряду були виділені з обласного бюджету.
На підтвердження твердження, що договір підряду укладено та виконано відповідно до вимог законодавства із забезпеченням авторського і технічного нагляду, відповідач 1 до відзиву на позовну заяву надав наступні докази.
Договір №94 від 01.12.2017 на здійснення робіт з авторського нагляду, відповідно до якого Комунальне підприємство Слов`янської міської ради «Слов`янське управління капітального будівництва» (виконавець) зобов`язується виконати, а Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації (замовник) зобов`язується прийняти та оплатити авторський нагляд за виконанням робіт по об`єкту: «Реконструкція КП «Парк культури і відпочинку» міста Слов`янськ» за проектною документацією «Реконструкція КП «Парк культури і відпочинку» міста Слов`янська (коригування) (І черга)». Також, до означеного договору додані: договірна ціна (додаток №1) та кошторис (додаток №2) та додаткові угоди, якими вносились зміни до пунктів договору.
Договір №95 на здійснення технічного нагляду від 01.12.2017, відповідно до якого Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації (замовник) делегує повноваження Департаменту капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації («Технічний нагляд»), а «Технічний нагляд» приймає на себе зобов`язання по здійсненню технічного нагляду з «Реконструкції КП «Парк культури і відпочинку» міста Слов`янська», що здійснюватиметься за проектно-кошторисною документацією «Реконструкція КП «Парк культури і відпочинку» міста Слов`янська (коригування) (І черга)». Також, до означеного договору додані додаткові угоди, якими вносились зміни до пунктів договору.
Договір по виконанню додаткових робіт по об`єкту від 12.04.2019 №25 з додатками та додаткові угоди до нього.
До матеріалів справи додано копію рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №54-р/тк від 27.10.2023 у справі №8/01-96-21 відповідно до якого постановлено: визнати, що Приватне підприємство «Л.Д.СЕРВІС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАНДШАФТ» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у процедурі закупівлі, проведеній Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, на закупівлю «Реконструкція КП «Парк культури та відпочинку» містя Слов`янськ (ДК 021:2015:77310000-6 – Послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень)» (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» UA-2017-10-03-002844-b). За порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ПП «Л.Д.СЕРВІС» накладено штраф у розмірі 1800000 грн, на ТОВ «ЛАНДШАФТ» - 4300000 грн. У листі №145-20.2/01-1418е від 07.02.2024 Антимонопольний комітет України повідомив, що станом на сьогодні порушниками штрафів не сплачено, станом на 05.02.2024 у Комітету відсутня інформація щодо оскарження вказаними суб`єктами рішення №54-р/тк, заяв про перегляд рішення не надходило, з власної ініціативи зазначене рішення не переглядалось.
Вважаючи, що вказана закупівля проведена з порушенням вимог чинного законодавства Керівник Слов?янської окружної прокуратури Донецької області звернувся до Господарського суду Донецької області з даним позовом.

Предмет спору та межі розгляду справи судом. 
За змістом ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, при цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Згідно частини 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. 
Прокурор реалізував право на звернення до суду в інтересах позивачів та обрав спосіб захисту порушеного права – визнання недійсним рішення тендерного комітету Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, оформлене протоколом від 10.11.2017 №248, договору підряду №93 від 27.11.2017 та застосування наслідків недійсності передбачених ч.3 ст. 228 ЦК України.
Частина 3 ст. 228 ЦК України передбачає, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Аналогічна за змістом норма містилася у ч.1 ст.208 ГК (яка була чинною у період існування спірних відносин).
Враховуючи зміст позовних вимог, за сукупністю положень ст. 13, 73, 76, 78 ГПК України, на прокурора покладається обов`язок доведення належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання недійсним правочинів та застосування відповідних наслідків такої недійсності.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Заслухавши думку сторін, подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Норми права якими керувався суд, під час ухвалення рішення.
За змістом частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.202 Цивільного кодексу України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст.203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України). 
Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Щодо визнання недійсним рішення тендерного комітету Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, оформлене протоколом №248 від 10.11.2017. 
Слов`янська оружна прокуратура наголошує на тому, що оскільки закупівлю проведено зі спотворенням конкуренції між учасниками торгів, що суперечить законодавству та інтересам держави, а тому рішення тендерного комітету Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, оформлене протоколом №248 від 10.11.2017 підлягає визнанню недійсним.
Суд погоджується з твердженням відповідача 1, що після укладення договору про закупівлю, рішення тендерного комітету втратило свою дію, а тому вимоги про визнання його недійсним є неналежним способом захисту порушених прав.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.08.2023 у справі №924/1288/21 (пункти 137, 138) щодо застосування положень Закону України "Про публічні закупівлі" зазначила: якщо публічна закупівля завершується оформленням відповідного господарського договору, то оскаржити можна такий договір, а вимога про визнання недійсною закупівлі не є ефективним способом захисту.
Оскільки процедура закупівлі завершується укладенням договору, рішення уповноваженої особи замовника, оформлене відповідним протоколом, є таким, що вичерпало дію фактом його виконання (укладенням договору).
Також, Велика Палата Верховного Суду в пункті 104 постанови від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 дійшла висновку про те, що в разі коли торги завершуються оформленням договору купівлі-продажу, оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) і протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту. 
Таким чином, прокурор звертаючись в інтересах позивача з вказаними позовними вимогами у даній справі обрав спосіб захисту, який не є ефективним, оскільки не відновить порушених прав позивача.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 28)).
Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №908/976/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.03.2024 у справі № 916/1621/22, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.05.2024 у справі № 922/1444/20, у постанові у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.07.2024 у справі №911/814/22; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.05.2024 у справі №916/1145/22.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Слов`янськоїї окружної прокуратури в частині визнання недійсним рішення тендерного комітету Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, оформлене протоколом №248 від 10.11.2017.
Щодо визнання недійсним договору підряду №93 від 27.11.2017 та застосування до спірних відносин наслідків недійсності правочину передбачені ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.
Слов`янська окружна прокуратура в позові зазначає, що оскільки придбання відповідачем 1 робіт відбулося за відсутності конкуренції та при формальному створенні учасниками цього тендеру її видимості, а також беручи до уваги, що поведінка відповідача 2 під час участі в тендері явно не сумісна з добросовісністю та принципами здійснення закупівель, тому договір підряду №93 від 27.11.2017 підлягає визнанню недійсним, як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства на підставі статей 203, 215, 228 ЦК України. Також, прокурор зауважує, що неправомірна поведінка, що мала місце на стадії проведення процедури закупівлі та прийняття спірного рішення тендерного комітету, не може мати правомірного наслідку – укладання договору підряду від 27.11.2017. На думку прокурора, оскільки у ПП «Л.Д. Сервіс» був умисел на порушення інтересів держави і такий умисел був лише з його боку (відповідач 1 не був учасником змови), то повинні застосовуватися спеціальні наслідки недійсності правочину, передбачені ч.3 ст. 228 вищевказаного кодексу.
Прокурор, як підставу для визнання недійсним договору підряду №93 від 27.11.2017, посилається на рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №54-р/тк від 27.10.2023 у справі №8/01-96-21 відповідно до якого постановлено: визнати, що Приватне підприємство «Л.Д.СЕРВІС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАНДШАФТ» вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки тендерних пропозицій та участі у процедурі закупівлі, проведеній Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, на закупівлю «Реконструкція КП «Парк культури та відпочинку» міста Слов`янськ (ДК 021:2015:77310000-6 – Послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень)» (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» UA-2017-10-03-002844-b). За порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ПП «Л.Д.СЕРВІС» накладено штраф у розмірі 1800000 грн, на ТОВ «ЛАНДШАФТ» - 4300000 грн.
Відповідач 1 у відзиві вказував на те, що договір підряду укладено та виконано відповідно до вимог законодавства із забезпеченням авторського і технічного нагляду та проведенням окремої процедури закупівлі додаткових робіт. Прокуратурою не надано доказів порушення відповідачами 1, 2 вимог законодавства у сфері публічних закупівель, а рішення Антимонопольного комітету, на яке посилається прокурор в якості доказів, стосується порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Також, зазначає, що оскільки Держаудислужба під час перевірки порушень не виявила, а тому відсутні підстави для визнання недійсним протоколу та договору.
При цьому, прокурор не довів, що сам правочин (послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень «Реконструкція КП «Парк культури та відпочинку» міста Слов`янськ») за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства, а також не довів, що внаслідок укладення спірних правочинів держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. 
Як зазначалось вище, в матеріалах справи відсутні акти виконаних робіт, проте дані обставини не ставляться під сумнів прокурором, не є предметом спору та визнаються сторонами у справі. Також, в матеріалах справи наявний звіт про виконання договору про закупівлю від 03.01.2020, в якому зазначено: ціна договору про закупівлю – 17665663,62 грн (в тому числі ПДВ 2944277,27 грн); найменування учасника, з яким укладено договір про закупівлю – ПП «Л.Д. Сервіс».
Також, в листі Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області №07.1-17/675 від 22.02.2024, зазначено, що за бюджетним зобов`язанням за договором підряду №93 від 27.11.2017 між Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації та Приватним підприємством «Л.Д.СЕРВІС» проведено касові видатки на загальну суму 13680757,06 грн. Додатково зазначено, що 18.12.2019 та 19.12.2019 ПП «Л.Д.СЕРВІС» здійснив повернення невикористаних коштів попередньої оплати на рахунок Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації у сумі 1000000,00 та 617477,82 грн. 
Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей про наявність інших потенційних учасників спірної закупівлі, які б могли задовольнити потреби замовника за менші кошти.
Також прокурор не надав доказів існування ринку відповідних послуг на час проведення спірної закупівлі більш вигідних для замовника цінових пропозицій, як і не надано доказів того, що тендерна пропозиція була подана із завищенням ціни або того, що аналогічні послуги могли бути виконані з використанням менших ресурсів.
Викладене вище, свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язоку між порушенням конкуренції та погіршенням майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Об`єднана Палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.12.2025 по справі №922/3456/23, до розгляду якої суд зупиняв провадження у справі, зазначила наступне.
Вирішуючи питання щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК суд має враховувати що санкції, передбачені ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК є не компенсаційними, а конфіскаційними санкціями, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.
Конфіскація без вироку суду (Non-Conviction Based Confiscation - NCBC) розглядається ЄСПЛ як втручання у право власності, захищене ст.1 Першого протоколу до Конвенції.
Застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Так, у справі "Kurban v. Turkey" (рішення від 24.11.2020, заява №75414/10). Заявник (ОСОБА_1) разом з партнером уклали державний закупівельний контракт на виконання будівельних робіт і внесли відповідний завдаток (гарантію). Згодом органи влади виявили, що на момент участі в тендері проти заявника вже було порушено кримінальне провадження (пред`явлено обвинувачення) щодо маніпулювання попередніми державними закупівлями. На цій підставі національні органи скасували чинний контракт із заявником та конфіскували його завдаток. Заявник оскаржував конфіскацію завдатку як непропорційне втручання у право власності. ЄСПЛ визнав розірвання конфіскацію завдатку втручанням у право власності (ст.1 Першого протоколу), яке мало легітимну мету - захист публічних фінансів, запобігання змовам та забезпечення чесної конкуренції у сфері державних закупівель. Незважаючи на легітимну мету, Суд встановив порушення через непропорційність застосованого заходу. Національне законодавство вимагало виключення особи з тендеру, якщо їй пред`явлено обвинувачення (превентивний захід, спрямований на запобігання подальшим порушенням). Обвинувачення було зареєстровано ще до укладення контракту, але заявник не знав про це. Крім того, органи влади з великою затримкою повідомили про це тендерний орган і фактично самі дозволили заявнику укласти контракт. Скасувавши контракт і конфіскувавши завдаток після укладення та часткового виконання угоди, держава переклала на заявника фінансовий тягар власної адміністративної недбалості (несвоєчасного виконання своїх обов`язків з перевірки). Втручання було визнане надмірним, оскільки держава не змогла забезпечити належне виконання своїх обов`язків на ранньому етапі процедури. Суд також вважав, що навіть якщо розірвання договору було необхідним і неминучим, принцип справедливого балансу вимагав би принаймні застосування менш суворого заходу, що полегшив би фінансове навантаження на заявника, такого як повернення його гарантії та відшкодування частини або всіх його витрат.
ЄСПЛ вказав, що в конкретних обставинах цієї справи заявник мав принаймні законні очікування щодо можливості покладатися на договір і виконати його, а також очікувати повернення своєї гарантії, і це може розглядатися, для цілей ст.1 Першого протоколу, як пов`язане з майновими правами, наданими заявнику за договором.
Беручи до уваги висновки ЄСПЛ щодо конфіскації без вироку суду, суд вважає, що у справі прокурором при заявлені вимог щодо застосування конфіскаційної санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, не було дотримано принципу пропорційності як щодо винного учасника правочину, так і щодо того учасника, який діяв добросовісно, виходячи з такого.
ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що для дотримання принципу пропорційності цивільна конфіскація має стосуватися майна, яке було отримане від злочинної діяльності, незаконного збагачення, майна, джерела походження якого сторона не могла пояснити, або майна, яке безпосередньо використовувалося при здійсненні злочинної діяльності. ЄСПЛ також визнав небезпечною тенденцію поширення конфіскації без вироку суду на випадки звичайних адміністративних порушень.
Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі №922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч.3 ст.228 ЦК можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Отже, для застосування приписів ч.3 ст.228 ЦК прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім, прокурор цього не доводив, стверджував про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі. 

Суд враховує позицію Антимонопольного комітету України щодо значення захисту економічної конкуренції як публічного інтересу. Водночас встановлення АМКУ факту антиконкурентних узгоджених дій має значення для підтвердження порушення конкурентного законодавства, але саме по собі не звільняє прокурора від обов`язку довести склад підстав, необхідних для застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України, зокрема протиправну мету самого правочину та пропорційність заявлених наслідків.
Об`єднана палата уточнює висновки, що містяться у постановах від 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК, зокрема:
“При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо). 
Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.”
Виходячи з викладеного, Об`єднана палата вважає, що застосування ч.3 ст.228 ЦК до спірних відносин призвело до порушення визначеного у рішеннях ЄСПЛ принципу пропорційності втручання держави в мирне володіння майном (ст.1 Протоколу першого до Конвенції) як щодо відповідача, так і щодо добросовісної сторони правочину. 
З огляду на положення ч.4 ст.236 ГПК України суд враховує зазначені вище висновки Верховного Суду у справі № 922/3456/23, оскільки правовідносини у справах є подібними щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК України у спірних правовідносинах з огляду на предмет та правові підстави позову (визнання недійсними правочинів, стягнення коштів на підставі частини третьої статті 228 ЦК України).
В цій справі №905/795/24 прокурор не довів, що сам правочин (послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень «Реконструкція КП «Парк культури та відпочинку» міста Слов`янськ») за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства, а також не довів, що внаслідок укладення спірних правочинів держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості.
Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що встановлений рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України факт вчинення учасниками закупівлі порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсними як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, а тому відмовляє в задоволенні вимог щодо визнання недійсним договору підряду.
Також прокурор просить застосувати наслідки, передбачені ч. 3 ст. 228 ЦК України, шляхом стягнення коштів у дохід держави, що за відсутності доведених значних збитків та з огляду на конфіскаційний характер такої санкції, у сукупності з майновими наслідками для замовника, може свідчити про непропорційність втручання у право власності.
Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявності сукупності умов, необхідних для визнання спірного договору недійсним саме на підставі частини 3 статті 228 ЦК України та застосування наслідків, передбачених цією нормою.
З огляду на викладене вище обставини суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Судові витрати з оплати судового збору у відповідності до вимог ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Прокурора.
Керуючись ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –
В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову Керівника Слов?янської окружної прокуратури Донецької області, в інтересах держави в особі, позивача 1 Східного офісу Держаудитслужби, позивача 2 Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, до відповідача 1 Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, до відповідача 2 Приватного підприємства “Л.Д.СЕРВІС”, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Антимонопольного комітету України, про визнання недійсним рішення замовника, договору про закупівлю та застосування наслідків відповідної недійсності, відмовити повністю.
В судовому засіданні 05.05.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 
Повний текст рішення складено та підписано 15.05.2026 року.
Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз