Справа №752/6015/25
Провадження № 2/752/4434/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

27.03.2026 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Чекулаєва С.О.,
за участі секретаря Ільніцької І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про стягнення грошової компенсації від вартості спільного сумісного майна

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом також -відповідач), з такими позовними вимогами:
-стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію частки дійсної вартості транспортного засобу DAF CF 85.410, об`єм двигуна 12 900 см? (2011 рік випуску), № шасі (кузова) НОМЕР_1 , у розмірі 529 880,50 гривень. 

Стислий виклад позиції позивача 
Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що з 04.08.2018 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі під час якого ними було набуто, серед іншого, таке рухоме майно: автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель GL 350, (2009 рік випуску), № куз. НОМЕР_2 та автомобіль марки DAF модель CF 85.410, (2011 рік випуску), № шасі НОМЕР_1 .
У зв`язку з погіршенням сімейних відносин з відповідачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу.
Сторони не можуть дійти згоди щодо поділу майна подружжя, у вигляді автомобіля DAF CF 85.410 № шасі НОМЕР_1 , тому, позивач звертається до суду з даною позовною заявою згідно якої просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості такого автомобіля.
Як стверджує позивач, дійсна ринкова вартість автомобіля становить 1 059 761 гривень, що підтверджується Звітом про оцінку майна №3474/25, який складений ТОВ «ЦЕНТР ОЦІНКИ ВЛАСНОСТІ «ПАРЕТО», а тому частини його вартості становить 529 880,50 гривень. 

Стислий виклад позиції відповідача 
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. 
У судовому засіданні відповідач фактично підтвердив обставини викладені у позові, вказав, що він займається вантажними перевезенням та використовує даний автомобіль у своїй роботі.

Також відповідач зазначив, що на цей час в нього відсутні кошти у розмірі половини вартості автомобіля, водночас він не заперечує, якщо позивач візьме на себе питання продажу автомобіля після чого сторони можуть поділити отриманні грошові кошти порівну.

Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.03.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О. 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.03.2025 відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.06.2025.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.03.2025 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль DAF CF 85.410, об`єм двигуна 12900, (2011 рік випуску), № шасі НОМЕР_1 .
11.08.2025 у підготовчому судовому засіданні були виконані завдання підготовчого провадження передбачені цивільним процесуальним законодавством для початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 18.03.2026 представник позивача, адвокат Роздорожний Олександр Олександрович підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання 18.03.2026 не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
У судовому засіданні, після судових дебатів, суд, керуючись положеннями статті 244 ЦПК України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 27.03.2026.

Фактичні обставини встановлені судом
Починаючи з 04.08.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19.05.2025 у справі №752/5281/25.
Як вбачається з листа ГОЛОВНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ МВС від 05.03.2025 вих.№31/636АЗ52912025, згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 04.08.2018 по теперішній час перебували такі транспортні засоби: 
-з 19.11.2023 MERCEDES-BENZ GL 350 2987, (2009), № куз. НОМЕР_13 - перереєстрація на нового власника за договором купiвлi-продажу (СГ) (ТСЦ 8046). (РНОКПП власника НОМЕР_3 ), який 23.07.2024 перереєстрований на нового власника;
-з 07.11.2023 DAF CF 85.410 12900, (2011), № шасі НОМЕР_4 - перереєстрація на нового власника за договором купiвлi-продажу (СГ) (ТСЦ 8046). (РНОКПП власника НОМЕР_3 );
-з 01.06.2023 DAF FT CF 85 12580, (2007), № шасі НОМЕР_5 - перереєстрація на нового власника за договором купiвлi-продажу (СГ) (ТСЦ8046). (РНОКПП власника НОМЕР_3 ), який 07.11.2023 перереєстрований на нового власника;
-з 21.02.2023 DAF FT CF 85.410 12902, (2008), № шасі НОМЕР_6 - перереєстрація на нового власника за договором купiвлi-продажу (СГ) (ТСЦ 8046). (РНОКПП власника НОМЕР_3 ), який 08.11.2023 перереєстрований на нового власника;
-з 14.12.2021 DAF FT CF 85 12600, (2001), № шасі НОМЕР_7 - перереєстрація на нового власника за договором купiвлi-продажу (СГ) (ТСЦ 8046). (РНОКПП власника НОМЕР_3 ), який 15.04.2023 перереєстрований на нового власника;
-з 17.06.2021 RENAULT PREMIUM 400.18T 11100, (2006), № шасі НОМЕР_8 - перереєстрація на нового власника за договором купiвлi-продажу (СГ) (ТСЦ 8046). (РНОКПП власника НОМЕР_3 ), який 03.02.2023 перереєстрований на нового власника;
-з 08.09.2020 DAF CF 75.360 9185, (2001), № шасі НОМЕР_9 - перереєстрація на нового власника за договором купiвлi-продажу (СГ) (ТСЦ 8046). (РНОКПП власника НОМЕР_10 ), який 27.11.2021 перереєстрований на нового власника.
Відповідно до Звіту про оцінку майна №3474/25 виготовленого ТОВ "ЦЕНТР ОЦІНКИ ВЛАСНОСТІ "ПАРЕТО" щодо колісного транспортного засобу DAF CF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_11 № шасі НОМЕР_1 , 2011 року випуску його ринкова вартість станом на 28.02.2025 становить 1 059 761 гривня.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Суд встановив, що між сторонами виник спір щодо поділу майна яке є їх спільною сумісною власністю.
Відповідно до частин першої, другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно зі статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).
Згідно із частинами першою та другою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). 
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.
Зі змісту пунктів 23 та 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Суд встановив, що за час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, відповідачем 07.11.2023 було набуто у власність транспортний засіб марки DAF CF 85.410 12900, (2011), № шасі НОМЕР_1 . 
Таким чином, транспортний засіб марки DAF CF 85.410 12900, (2011), № шасі НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю позивача та відповідача.
Відповідно до Звіту про оцінку майна №3474/25 - колісного транспортного засобу DAF CF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_11 № шасі НОМЕР_1 , 2011 року випуску, ринкова вартість вказаного транспортного засобу станом на 28.02.2025 становить 1 059 761 гривня.
Згідно частини першої статті 69 ЦПК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Статею 71 ЦПК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (частини перша).
Згідно статті 364 ЦПК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Суд зазначає, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі.
Загальними засадами цивільного законодавства є, в тому числі, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). У випадку поділу між подружжям неподільної речі виплата одному з подружжя компенсації його частки у майні здійснюється за дійсною (ринковою) вартістю цього майна на час розгляду справи, а у разі неможливості її встановлення визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно, оскільки присудження одному з подружжя компенсації його частки у майні за ціною, нижчою ніж ринкова вартість цього майна, є порушенням права одного з подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18).
Отже, на підставі належно оцінених доказів, поданих сторонами, суд дійшов до висновку про те, що спірне майно, а саме, транспортний засіб марки DAF CF 85.410 12900, (2011), № шасі НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, у зв`язку із чим на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості частини спірного майна у сумі, яка згідно Звіту про оцінку майна №3474/25 становить 1 059 761 гривня, у розмірі (1 059 761/2) = 529 880,50 гривень. 
Ухвалюючи таке рішення суд враховує, що транспортний засіб DAF CF 85.410 є вантажним автомобілем, який використовується відповідачем у своїй професійній діяльності, а тому присудження такого автомобіля саме відповідачу буде відповідати його інтересам.

Розподіл судових витрат
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 4 240,00 гривень.

Заходи забезпечення позову
Відповідно до частин сьомої та восьмої статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, які застосовані згідно ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 14.03.2025 у справі №752/6015/25 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації від вартості спільного сумісного майна - задовольнити. 

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_12 ; АДРЕСА_1 ), грошову компенсацію частки дійсної вартості транспортного засобу DAF CF 85.410, об`єм двигуна 12900, (2011 рік випуску), № шасі (кузова) НОМЕР_1 , у розмірі 529 880 (п`ятсот двадцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_12 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 4 240 (чотири тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_12 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Суддя: С.О. Чекулаєв