ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/10281/26	Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І. 	
Провадження № 33/817/349/26 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.191 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Карапетяна Е.Т. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень з оплатним вилученням мисливської гладкоствольної рушниці марки «Baikal MP-153», 12-го калібру, із серійним номером №15319830, 2004 р.в., промислового виготовлення. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят шістдесят) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно постанови, 11 березня 2026 року о 06.51 год. під час проведення обшуку у ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , виявлено належну останньому мисливську гладкоствольну рушницю марки «Baikal MP-153», 12 калібру № НОМЕР_1 , дозвіл на право носіння № НОМЕР_2 від 10.03.2004 року, строком до 10.03.2025 року, поза межами сейфу, а саме у спальній кімнаті, чим порушив вимоги Наказу МВС №622, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.191 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Карапетян Е.Т. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2026 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, оскільки на момент події строк дії дозволу на зберігання та носіння мисливської рушниці закінчився, а тому він не є спеціальним суб`єктом цього правопорушення, відповідальність за яке встановлена для осіб, які мають відповідний документ дозвільного характеру;
постановою слідчого про закриття кримінального провадження було зроблено висновок про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 192 КУпАП, а не ч. 1 ст. 191 КУпАП, однак ці обставини суд першої інстанції не врахував та належної оцінки їм не надав;
протокол про адміністративне правопорушення складено через 55 днів після виявлення обставин, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що суперечить вимогам ст. 256 КУпАП та свідчить про порушення встановленого законом порядку оформлення матеріалів справи;
є недопустимими доказами відомості щодо мисливської рушниці, оскільки вона була вилучена в межах кримінального провадження, яке в подальшому було закрито, а після його закриття не могла використовуватися як доказ у справі про адміністративне правопорушення без належного процесуального оформлення;
протокол про адміністративне правопорушення складено без зазначення свідків, хоча під час проведення обшуку були присутні поняті, які могли підтвердити обставини виявлення зброї, що впливає на доказову силу такого протоколу;
є незаконним застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення мисливської рушниці, оскільки вона є його зареєстрованою власністю та не може вважатися знаряддям чи безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення;
суд першої інстанції порушив принцип презумпції невинуватості, оскільки відхилив доводи сторони захисту без належного мотивування та не надав відповіді на аргумент щодо відсутності в ОСОБА_1 статусу спеціального суб`єкта правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника Карапетяна Е.Т., який просив проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.
Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
З огляду на це, на суддю при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення ст.278 КУпАП покладено обов`язок вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.
При розгляді даної адміністративної справи суд першої інстанції наведеної вище вимоги закону не дотримався, оскільки не звернув увагу на неналежне оформлення матеріалів адміністративної справи органом, який складав протокол, яке не дає можливості з достатньою повнотою встановити фактичні обставини справи.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №816253 від 05 травня 2026 року, в ньому зазначено, що 11 березня 2026 року о 06 год. 51 хв. під час проведення обшуку у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено належну йому мисливську гладкоствольну рушницю марки «Baikal MP-153», 12 калібру, поза межами сейфу, а саме у спальній кімнаті, чим порушено вимоги Наказу МВС України №622.
Разом з тим наведений у протоколі опис події не містить належного викладення суті інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При викладенні суті правопорушення у протоколі наведено лише відомості про проведений поліцією обшук, але не описано жодного діяння ОСОБА_1 . Фактично у протоколі наведено лише обставину виявлення мисливської рушниці під час проведення обшуку поза межами сейфу, однак не зазначено, які конкретно дії чи бездіяльність ОСОБА_1 утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КупАП. 
Крім того, у протоколі не конкретизовано, які саме правила, передбачені Наказом МВС України №622, були порушені, не зазначено відповідного пункту нормативного акта, який встановлює такі правила
Зокрема, апеляційний суд враховує, що диспозиція ч.1 ст.191 КУпАП є бланкетною та передбачає відповідальність за порушення встановлених правил зберігання, носіння або перевезення зброї. За таких обставин у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути чітко зазначено, які саме правила порушено особою та у чому конкретно полягає таке порушення.
Такий висновок узгоджується з принципом правової визначеності як складовою принципу верховенства права. Так, Конституційний Суд України у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначив, що із конституційних принципів рівності та справедливості випливає вимога визначеності, ясності та недвозначності правової норми, оскільки інше не забезпечує її однакового застосування та неминуче призводить до сваволі у правозастосуванні. У рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України також вказав, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає передбачуваності застосування правових норм.
Аналогічний підхід висловлений і в практиці Європейського суду з прав людини, який у рішенні у справі «Domenichini v. Italy» наголосив, що національне законодавство повинно з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб реалізації відповідних повноважень органів державної влади, забезпечуючи особі належний рівень захисту від свавільного втручання.
За таких обставин суд не вправі самостійно конкретизовувати фабулу адміністративного правопорушення, визначати, які саме положення Наказу МВС України №622, на думку органу поліції, були порушені особою, або формулювати замість органу, який склав протокол, об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення.
Наведені недоліки протоколу про адміністративне правопорушення щодо викладення суті правопорушення є істотними, оскільки не дають можливості встановити, у чому саме полягало інкриміноване ОСОБА_1 порушення правил зберігання зброї, які конкретно вимоги нормативного акта ним порушено та які саме його дії чи бездіяльність утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КупАП.
Апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення є не лише джерелом доказів, а й процесуальним документом, яким формулюється суть обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Тому відомості, викладені у ньому, повинні бути чіткими, конкретними та зрозумілими для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відсутність у протоколі належного викладення суті адміністративного правопорушення та конкретизації порушених правил позбавляє особу можливості належним чином реалізувати право на захист, а суд — перевірити наявність усіх елементів складу адміністративного правопорушення.
На даний час відсутні підстави для направлення матеріалів цієї справи з метою усунення вказаних недоліків, органу, який складав протокол про адміністративне правопорушення, оскільки закінчились визначені ст.38 КУпАП строки. 
Крім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак спеціального суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КупАП.
Так, диспозицією ч.1 ст.191 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил зберігання, носіння або перевезення зброї громадянами, які мають відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом.
Таким чином, у правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КУпАП, є спеціальний суб`єкт — особа, яка на момент вчинення відповідного діяння має чинний документ дозвільного характеру на зберігання та носіння зброї.
Як убачається з матеріалів справи, дозвіл на право зберігання та носіння мисливської гладкоствольної рушниці № НОМЕР_2 був виданий ОСОБА_1 10 березня 2004 року та діяв до 10 березня 2025 року.
Водночас подія, яка покладена в основу протоколу про адміністративне правопорушення, мала місце 11 березня 2026 року, тобто після закінчення строку дії зазначеного дозволу.
Отже, на момент виявлення обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не мав чинного документа дозвільного характеру, а тому не був спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КупАП.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КупАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2026 року підлягає скасуванню, а провадження у справі — закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Карапетяна Е.Т. задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 червня 2026 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.191 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Вилучену мисливську гладкоствольну рушницю марки «Baikal MP-153», 12-го калібру, із серійним номером №15319830, 2004 р.в., промислового виготовлення, - повернути власнику.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя