КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2026 року № 855/3/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Печерського районного суду міста Києва (код ЄДРПОУ 02896745) про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Зміст позовних вимог та процесуальні дії у справі.
ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із адміністративним позовом до Печерського районного суду міста Києва про визнання протиправним і скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії, у якому просив:
- зобов`язати відповідача здійснити обов`язкову реєстрацію в ЄСІТС та/або її окремих підсистемах (модулях) скарги ОСОБА_1 , яку зареєстровано Печерським районним судом міста Києва за вх. №116052 від 25.08.2025, в день надходження документів; 
- визнати протиправним і скасувати протокол автоматизованого визначення слідчого судді від 28.08.2025 у справі № 757/41641/25-к;
- здійснити повторний автоматизований розподіл справи №757/41641/25-к, а дану справу призначити до нового розгляду та задовольнити скаргу у повному обсязі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2026 ухвалено передати за належністю матеріали адміністративного позову до Київського окружного адміністративного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Вісьтак М. Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про визнання протиправним і скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії.
Не погодившись із ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2026, позивач подав до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати це судове рішення й задовольнити позов.
Постановою Верховного Суду від 01.05.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі № 855/3/26 залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 01.05.2026 клопотання ОСОБА_1 про передачу справи № 855/3/26 на розгляд Великої Палати Верховного Суду ухвалено повернути без розгляду.
18.05.2026 року від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив, із змісту якої вбачається, що останній не погоджується із доводами відповідача та вважає їх безпідставними. Позивач зазначає, що відзив підписаний заступником голови Печерського районного суду міста Києва Білоцерківцем О.А., який, на думку позивача, не є належним представником відповідача у справі, оскільки не надано доказів його повноважень на самопредставництво юридичної особи або представництво в суді як адвоката.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 постановлено витребувати у Печерського районного суду міста Києва (код ЄДРПОУ 02896745) належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують повноваження заступника голови суду Білоцерківця О.А на підписання та подання відзиву від імені Печерського районного суду міста Києва.
На виконання ухвали суду від 01.06.2026 відповідачем повторно 15.06.2026 подано відзив на позовну заяву, який підписаний головою Печерського районного суду міста Києва.
Правова позиція сторін.
Позиція ОСОБА_1 обґрунтована тим, що подана ним 25.08.2025 до Печерського районного суду міста Києва скарга на бездіяльність Генерального прокурора України щодо невнесення відомостей до ЄРДР не була зареєстрована в ЄСІТС та/або АСДС у день її надходження, а протокол автоматизованого визначення слідчого судді у справі №757/41641/25-к сформовано лише 28.08.2025, що, на думку позивача, свідчить про несвоєчасне внесення відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, маніпулювання автоматизованим розподілом справи, порушення порядку визначення слідчого судді та незаконність сформованого протоколу автоматизованого розподілу. Позивач також вказує, що внаслідок таких дій було порушено його право на розгляд справи судом, визначеним законом, а тому просить зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію скарги в день її надходження, скасувати протокол автоматизованого визначення слідчого судді та провести повторний автоматизований розподіл справи. Таким чином, ОСОБА_1 просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
18.05.2026 року від уповноваженого представника Печерського районного суду міста Києва надійшов письмовий відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що останній просить суд у задоволенні позову відмовити. 
Позиція відповідача обґрунтована тим, що автоматизований розподіл справи №757/41641/25-к здійснено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, Положення про автоматизовану систему документообігу суду та з урахуванням поточного судового навантаження. Відповідач зазначає, що скарга ОСОБА_1 надійшла до суду 25.08.2025, а 28.08.2025 працівником апарату суду було створено обліково-статистичну картку, присвоєно єдиний унікальний номер справи та проведено автоматизований розподіл справи слідчому судді Головко Ю.Г. При цьому особа, яка здійснювала внесення інформації до АСДС, мала належні повноваження відповідно до наказу керівника апарату суду. Відповідач вказує, що сам по собі факт несвоєчасної реєстрації матеріалів не свідчить про втручання в роботу ЄСІТС чи АСДС, незаконність автоматизованого розподілу або порушення права позивача на справедливий суд. Також зазначено, що протокол автоматизованого визначення слідчого судді є технічним документом, який формується автоматизованою системою документообігу суду та не є актом суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки самостійно не породжує правових наслідків для учасників справи. Крім того, відповідач наголошує, що позовні вимоги фактично спрямовані на оскарження процесуальних дій та судових рішень, ухвалених у межах кримінального провадження, тоді як такі питання підлягають вирішенню в порядку, передбаченому КПК України, а не в адміністративному судочинстві. Відповідач також зазначає, що позивачем не доведено факту несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду, ручного визначення судді чи порушення його процесуальних прав.
18.05.2026 року від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив, із змісту якої вбачається, що останній не погоджується із доводами відповідача та вважає їх безпідставними. Позивач зазначає, що відзив підписаний заступником голови Печерського районного суду міста Києва Білоцерківцем О.А., який, на думку позивача, не є належним представником відповідача у справі, оскільки не надано доказів його повноважень на самопредставництво юридичної особи або представництво в суді як адвоката. Також позивач наполягає, що Печерським районним судом міста Києва було допущено порушення порядку реєстрації та автоматизованого розподілу справи №757/41641/25-к, а саме несвоєчасне внесення відомостей до ЄСІТС та АСДС, що, на його думку, свідчить про втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду та незаконність визначення слідчого судді. На підтвердження своїх доводів позивач посилається на зміст SMS-повісток, тривалий розгляд скарги, відсутність окремих матеріалів у системі та інші, на його думку, процесуальні порушення під час розгляду скарги в межах кримінального провадження. У поданій відповіді на відзив позивач просить долучити зазначену відповідь до матеріалів справи, відмовити у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву та задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
15.06.2026 сторона відповідача подала повторний письмовий відзив, у якому заперечує проти їх задоволення у повному обсязі з огляду на таке. 25.08.2025 до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 (вхідний № 116052/25) на бездіяльність Генерального прокурора Руслана Андрійовича Кравченка, яка, на думку заявника, полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 16.08.2025. 28.08.2025 працівником суду в межах поточного опрацювання вхідної кореспонденції було створено обліково-статистичну картку за вказаною скаргою та присвоєно єдиний унікальний номер справи № 757/41641/25-к. Того ж дня справа була розподілена автоматизованою системою документообігу суду на розгляд слідчому судді Головку Ю.Г. Розподіл здійснено уповноваженою особою відповідно до наданих повноважень та вимог законодавства. Судове засідання у справі було призначено на 09.10.2025. У подальшому до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід слідчого судді Головка Ю.Г. від розгляду справи № 757/41641/25-к. 13.10.2025 зазначена заява була автоматизовано розподілена для розгляду судді Литвиновій І.В., а її розгляд призначено на 11.11.2025. Ухвалою від 11.11.2025 суддя Литвинова І.В. відмовила у задоволенні заяви про відвід судді Головка Ю.Г. Після вирішення питання щодо відводу, з урахуванням раніше призначених до розгляду справ та фактичного навантаження слідчого судді Головка Ю.Г., розгляд справи № 757/41641/25-к послідовно призначався на 10.12.2025, 24.12.2025, 23.01.2026 та 04.03.2026. 26.03.2026 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 113, у зв`язку з перебуванням судді Головка Ю.Г. на тривалому лікарняному та з метою недопущення порушення строків розгляду справи, матеріали були повторно автоматизовано розподілені слідчому судді Єрмічовій В.В. Розгляд справи було призначено на 02.04.2026. Ухвалою слідчого судді Єрмічової В.В. від 02.04.2026 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Генерального прокурора Руслана Андрійовича Кравченка щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 16.08.2025 відмовлено. Відповідач звертає увагу, що реєстрація матеріалів та їх автоматизований розподіл здійснюються відповідно до поточного обсягу вхідної кореспонденції та фактичного навантаження суду. Печерський районний суд міста Києва протягом тривалого часу функціонує в умовах найбільшого серед місцевих загальних судів судового навантаження. Щоденно до суду надходить значна кількість процесуальних документів, зокрема позовних заяв, скарг, клопотань, обвинувальних актів та інших матеріалів, які підлягають реєстрації, обробці, створенню обліково-статистичних карток та подальшому автоматизованому розподілу. За таких умов окремі затримки в опрацюванні матеріалів можуть бути зумовлені значним обсягом роботи, кадровими змінами та об`єктивними організаційними чинниками. Водночас такі обставини не свідчать про протиправність дій чи бездіяльності суду, а є наслідком надмірного навантаження та обмежених кадрових ресурсів. Керівництвом суду в межах наданих законом повноважень постійно здійснюються заходи щодо належної організації роботи суду та забезпечення своєчасного розгляду судових справ. Розподіл судових справ та матеріалів, які надходять до суду, здійснюється виключно відповідно до вимог процесуального законодавства України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду та рішень зборів суддів. Визначення судді для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідного процесуального документа з урахуванням принципу випадковості та спеціалізації суддів. Справу № 757/41641/25-к було розподілено та передано на розгляд суддям у порядку та спосіб, передбачені законодавством України, з урахуванням фактичного судового навантаження та організаційних обставин, що склалися у відповідний період. Таким чином, усі процесуальні дії щодо реєстрації, розподілу та розгляду скарги ОСОБА_1 здійснювалися відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
18.06.2026 від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на повторний відзив.
Позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву та проти доводів, викладених у відзиві, оскільки вони не спростовують обставин і правових аргументів, наведених у позовній заяві. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 у справі № 855/3/2026 відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали подати відзив на позовну заяву разом із доказами на підтвердження своїх заперечень та доказами направлення відзиву іншим учасникам справи. Натомість відповідач подав відзив із пропуском установленого судом строку та просить поновити цей строк, не навівши належних і достатніх підстав, які б свідчили про об`єктивну неможливість своєчасного подання відзиву. Саме по собі посилання на організаційні питання роботи суду не може вважатися поважною причиною недотримання процесуального строку. Позивач вказує, що спір у цій справі стосується не перегляду процесуального рішення слідчого судді у кримінальному провадженні, а дій та організаційних рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо реєстрації, автоматизованого розподілу та організації руху судової справи. Отже, доводи відповідача про непоширення юрисдикції адміністративних судів на цей спір є безпідставними. ОСОБА_1 вказує, що відповідач у відзиві посилається на Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджене рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, зі змінами, внесеними рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 № 58. Водночас із 01.04.2025 введено в дію нову єдину чинну редакцію Положення про АСДС, затверджену рішенням Ради суддів України № 39 від 11.11.2024, погоджену наказом Державної судової адміністрації України № 529 від 29.11.2024, зі змінами, внесеними рішенням Ради суддів України № 15 від 26.03.2025 та погодженими наказом ДСА України № 119 від 31.03.2025. Отже, посилання відповідача на попередню редакцію Положення про АСДС не може вважатися належним правовим обґрунтуванням правомірності його дій станом на момент виникнення спірних правовідносин та подання відзиву. За таких обставин доводи відповідача є необґрунтованими, не спростовують позовних вимог та не підтверджують правомірності оскаржуваних дій. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить суд не брати до уваги наведені у відзиві заперечення, відмовити у поновленні строку на подання відзиву та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Встановлені судом обставини.
25.08.2025 до Печерського районного суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла скарга на бездіяльність Генерального прокурора України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка зареєстрована судом за вхідним №116052 від 25.08.2025.
З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2025 працівником апарату Печерського районного суду міста Києва в автоматизованій системі документообігу суду створено обліково-статистичну картку справи, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №757/41641/25-к та проведено автоматизований розподіл судової справи між слідчими суддями, за результатами якого для розгляду зазначеної скарги визначено слідчого суддю Головко Ю.Г., про що сформовано протокол автоматизованого визначення слідчого судді від 28.08.2025.
Відповідно до наказу керівника апарату Печерського районного суду міста Києва від 29.12.2017 №745/к ОСОБА_2 надано повний доступ до автоматизованої системи документообігу суду.
Із наданих сторонами матеріалів убачається, що у межах кримінального провадження позивачем заявлявся відвід слідчому судді, а в подальшому у зв`язку з перебуванням слідчого судді Головко Ю.Г. на лікарняному здійснено повторний автоматизований розподіл справи. 
Надалі скаргу ОСОБА_1 було розглянуто іншим слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва, за результатами чого ухвалою від 02.04.2026 у задоволенні скарги відмовлено.
ОСОБА_1 не погоджується з порядком реєстрації поданої ним скарги в автоматизованій системі документообігу суду, вважає протиправним протокол автоматизованого визначення слідчого судді від 28.08.2025 у справі №757/41641/25-к та стверджує, що визначення слідчого судді відбулося з порушенням вимог законодавства щодо функціонування ЄСІТС та автоматизованого розподілу судових справ.
Щодо клопотання про поновлення строку на подання відзиву.
Судом встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2026 відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відзив подано після закінчення встановленого судом строку разом із клопотанням про його поновлення.
На обґрунтування причин пропуску строку відповідач послався на значний обсяг вхідної кореспонденції, надмірне навантаження на працівників апарату суду та необхідність опрацювання матеріалів справи для формування правової позиції.
Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Оцінюючи наведені відповідачем обставини у сукупності, суд враховує характер спірних правовідносин, незначний строк пропуску, відсутність даних про умисне затягування розгляду справи, а також необхідність забезпечення принципів змагальності сторін та рівності учасників процесу.
Крім того, поданий відзив містить заперечення по суті заявлених позовних вимог, а його неприйняття може призвести до неповного з`ясування всіх обставин справи.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення відповідачу строку на подання відзиву та прийняття його до розгляду.
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування, висновки суду.
Використання та функціонування в судах автоматизованої системи документообігу суду регулюється, зокрема, Законом України "Про судоустрій і статус суддів", Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39 та погодженим наказом Державної судової адміністрації України від 29.11.2024 №529 (далі – Положення).
Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до пунктів 2.3.1, 2.3.2 Положення, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.
Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом:
автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи;
пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ;
розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді;
визначення складу суду з метою заміни судді (суддів);
повторного автоматизованого розподілу судових справ.
Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.
Відповідно до пункту 2.3.3 Положення, не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли:
за два місяці до закінчення повноважень судді;
за чотирнадцять календарних днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки, якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів (за наявності наказу голови суду);
за один робочий день, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки, якщо її тривалість становить менше п`яти календарних днів (за наявності наказу голови суду);
за три робочих дні, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки, якщо її тривалість становить від п`яти до тринадцяти календарних днів (за наявності наказу голови суду);
у період відпустки судді;
за один робочий день до відрядження (за три робочі дні - якщо тривалість відрядження становить більше п`яти календарних днів) та в дні перебування судді у відрядженні (за наявності наказу голови суду);
під час тимчасової непрацездатності судді;
у дні перебування судді на навчанні, підвищенні кваліфікації, участі у семінарських заняттях, діяльності органів суддівського самоврядування тощо без відбуття у відрядження (за наявності наказу голови суду);
у разі призначення судді членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя, в разі обрання судді касаційного суду до складу Великої Палати - з моменту прийняття рішення про призначення/обрання;
в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.
Якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, дні, у які не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, не враховуються при розрахунку коефіцієнта навантаження судді на момент автоматизованого розподілу судової справи.
Приписами пунктів 2.3.4., 2.3.5., 2.3.6. Положення передбачено, що автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами:
із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження та відповідну спеціалізацію (за наявності) щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу;
для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження;
із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення судді для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості.
Визначення суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється згідно з вимогами підпункту 2.3.3 пункту 2.3 цього Положення, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, а також з урахуванням дотримання правил поєднання судових справ.
Період розрахунку навантаження судді починається 1 січня поточного року та закінчується до моменту автоматизованого розподілу поточної судової справи, однак може бути змінений за рішенням зборів суддів.
Так, автоматизований розподіл судових справ здійснюється автоматизованою системою документообігу суду за визначеними законодавством алгоритмами з урахуванням спеціалізації суддів, рівня їх навантаження та інших передбачених показників. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів стороннього втручання у роботу автоматизованої системи документообігу суду чи порушення встановленого порядку автоматизованого розподілу справи №757/41641/25-к.
Суд враховує, що на підтвердження порядку здійснення автоматизованого розподілу справ відповідачем надано наказ Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2017 №575-з/2017 «Про надання повного доступу до автоматизованої системи документообігу суду», відповідно до якого ОСОБА_2 надано повний доступ до автоматизованої системи документообігу суду та право здійснювати авторозподіл і внесення інформації до системи. Зазначений наказ підтверджує наявність у відповідної посадової особи належних повноважень щодо роботи в АСДС на момент здійснення розподілу справ.
У даній справі обґрунтованими є доводи відповідача про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги фактично спрямовані на оскарження процесуальних дій та судового рішення, ухваленого у межах кримінального провадження №757/41641/25-к, тоді як перевірка законності таких дій та рішень здійснюється виключно у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Як було встановлено, 25.08.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Генерального прокурора, а 28.08.2025 за результатами автоматизованого розподілу справі присвоєно №757/41641/25-к та визначено слідчого суддю Головка Ю.Г. для її розгляду. Надалі у справі здійснювались процесуальні дії, зокрема розгляд заяви про відвід, повторний автоматизований розподіл у зв`язку з тривалим лікарняним судді та постановлення ухвали від 02.04.2026 про відмову у задоволенні скарги.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що сам по собі факт можливого порушення строків реєстрації матеріалів або організаційні недоліки в роботі апарату суду не свідчать про незаконність автоматизованого розподілу справи та не є безумовною підставою для скасування протоколу автоматизованого розподілу чи повторного розподілу справи за відсутності доказів втручання в автоматизовану систему або впливу таких обставин на об`єктивність та неупередженість розгляду справи.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 реалізував передбачене КПК України право на заявлення відводу слідчому судді та право на участь у кримінальному провадженні, а тому відсутні підстави вважати, що його процесуальні права були порушені у спосіб, який утворює публічно-правовий спір у розумінні КАС України.
Відтак суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності порушень під час автоматизованого розподілу справи №757/41641/25-к, а також не надано належних та допустимих доказів втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду чи порушення прав позивача у спосіб, який би зумовлював наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Суд приймає позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2025 у справі №990/403/24, відповідно до якої право на звернення до адміністративного суду пов`язується з наявністю реального та індивідуально визначеного порушення прав, свобод або інтересів особи, а не з абстрактним прагненням до відновлення законності у публічно-правових відносинах. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи у сфері публічно-правових відносин, а право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень належить особі, щодо якої такий акт прийнято або прав, свобод чи інтересів якої він безпосередньо стосується. 
Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що твердження про порушення порядку автоматизованого розподілу справ та втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду самі по собі не можуть бути підставою для задоволення адміністративного позову без належних і допустимих доказів такого втручання, а питання щодо несанкціонованого втручання в роботу ЄСІТС та автоматизований розподіл справ між суддями не віднесені до повноважень адміністративного суду. 
Окрім цього, при вирішенні даної справи суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.04.2025 у справі №340/5780/24, у якій зазначено, що автоматизований розподіл судових справ та зміна складу суду мають здійснюватися виключно у порядку та з підстав, прямо визначених процесуальним законом і Положенням про автоматизовану систему документообігу суду. Верховний Суд наголосив, що результатом повторного автоматизованого розподілу є протокол, який автоматично формується системою, а втручання у порядок визначення складу суду або порушення принципу незмінності складу суду може свідчити про розгляд справи неповноважним складом суду лише за наявності встановленого порушення процедури автоматизованого розподілу. 
Разом з тим Верховний Суд у вказаній постанові від 10.04.2025 у справі №340/5780/24 виходив із того, що порушення порядку автоматизованого розподілу має бути підтверджене належними доказами та встановленими обставинами, зокрема відсутністю передбачених законом підстав для проведення повторного автоматизованого розподілу чи зміни складу суду. 
У спірних правовідносинах ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що автоматизований розподіл справи №757/41641/25-к проведено з порушенням вимог процесуального законодавства або Положення про автоматизовану систему документообігу суду, а також не доведено факту втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду чи ручного визначення слідчого судді. Натомість із матеріалів справи вбачається, що автоматизований розподіл було здійснено автоматизованою системою документообігу суду, а протокол автоматизованого визначення слідчого судді сформовано системою у встановленому порядку.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 9, 72-73, 76-77, 90, 139, 162, 229, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Печерського районного суду міста Києва (код ЄДРПОУ 02896745) про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії – відмовити. 

Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.