ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року	справа № 380/1647/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морська Галина Михайлівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України», на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262- XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням розміру грошового забезпечення за посадою, вказаною в довідці за № 51/9620 від 21.03.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 11.1 1.2025 року з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України», на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-Х11 Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням розміру грошового забезпечення за посадою вказаною в довідці за № 51/9620 від 21.03.2025, та здійснити виплату пенсії з врахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою від 03.02.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є пенсіонером та до 31.05.2011 отримував пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90 % грошового забезпечення (вислуга років в пільговому обчисленні складає 38 років). Із 01.06.2011 позивач перейшов на пенсію за віком згідно Закону України «Про статус народного депутата України». 
Відділ координації пенсійних питань видав позивачу довідку № 51/9620 від 21.03.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2025 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 із 01.02.2025. У зв`язку із цим позивач 11.11.2025 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області щодо переведення на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, та перерахунку її, на підставі довідки МВС України № 51/9620 від 21.03.2025. Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 29142-31303/Б-52/8-1300/25 від 27.11.2025 Відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії відповідно до оновленої довідки за № 51/9620 від 21.03.2025.
Стверджує: «… відповідачем у встановлений пунктом 18 Порядку № 3-1 10-денний строк не прийнято рішення щодо переведення з одного виду пенсії на інший або відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший прийнято не було, натомість позивачу було надано відповідь, оформлену листом за № 29142- 31ЗОЗ/Б-52/8-1300/25 від 27.11.2025року, відповідно до Закону України «Про звернення громадян», у 30-денний термін. З огляду на викладене, враховуючи наявність права у позивача на перехід з одного виду пенсії на інший, дотримання ним процедури звернення з відповідною заявою до пенсійного органу, а також порушення відповідачем процедури прийняття рішення щодо такої заяви, позивач дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо не переведення позивача з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України», на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, є протиправними. … Так, у спірних відносинах грошове забезпечення позивача станом на 01.01.2025 збільшилось внаслідок зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, і у позивача виникло право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45 (в редакції з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 (05.03.2019)), з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, який визначається шляхом застосування п. 4 постанови № 704 в первинній редакції, що фактично констатовано у рішенні суду від 27.02.2023 у справі №380/17129/22…».
Позивач вважає відмову протиправною та просить суд задовольнити позов.
Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що оскільки ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», отже і в подальшому стосовно позивача реалізуються правові наслідки, що виникають у зв`язку зі змінами у законодавстві щодо обраного виду пенсійного забезпечення. Тобто, позивач має право на перерахунок пенсії, у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення військовослужбовців, проте, аж ніяк з посади заступника Міністра внутрішніх справ. Позивач не має права обирати на підставі якого грошового забезпечення здійснювати перерахунок - на підставі грошового забезпечення військовослужбовця чи складових заробітної плати заступника Міністра внутрішніх справи. Так, складові грошового забезпечення військовослужбовців та складові заробітної плати працівників посадових осіб, керівників та керівних працівників окремих державних органів, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну службу» за своєю правовою природою є різними поняттями, оскільки є відмінними за правовим регулюванням, порядком, способом здійсненням цих виплат, призначаються та виплачуються за різних умов.
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне. 
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний НОМЕР_1 , є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.
Відповідно до Закону № 2262-ХІІ позивачу була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 90 % грошового забезпечення (вислуга років в пільговому обчисленні складає 38 років) відповідно до норм ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Із 01.06.2011 позивач переведений на пенсію за віком, згідно Закону України «Про статус народного депутата України».
11.11.2025 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Львівській області щодо переведення його на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, та перерахунку її, на підставі довідки за № 51/9620 від 21.03.2025, МВС України, Відділ координації пенсійних питань, про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2025 для перерахунку пенсії позивачу. 
Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 29142-31303/Б-52/8-1300/25 від 27.11.2025 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії відповідно до оновленої довідки за № 51/9620 від 21.03.2025.
Відмова мотивована наступним: «… Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначено Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262 - XII „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон № 2262). Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103). Відтак, на виконання Постанови № 103, з 01.01.2018 здійснено перерахунок пенсій призначених згідно із Законом 2262 до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з оновленого грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) станом на 01.03.2018. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, вирішено визнати протиправними та не чинними пункти 1, 2 Постанови № 103. Після визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 Постанови № 103, якими було передбачено проведення перерахунку пенсій відповідно до Постанови № 704, інших рішень Уряду про умови та порядок проведення перерахунку пенсії не приймалося. Враховуючи вищевикладене, підстави для проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки від 21.03.2025 № 51/9620 з оновленого грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2025, відсутні…».
Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.
Закон України від 17 лютого 2022 року № 2073-IX "Про адміністративну процедуру" (далі - Закон № 2073-IX) регулює відносини органів Пенсійного фонду їх посадових осіб з пенсіонерами щодо розгляду і вирішення заяв пенсіонера щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу пенсіонера, розгляд якої здійснюється відповідачем.
При цьому суд звертає увагу відповідача, що вищевказана заява позивача повинна розглядатися відповідно до Закону № 2073-IX, а не Закону України "Про звернення громадян", який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів та забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2073-IX, цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
В статті 2 Закону № 2073-IX зазначено:
"1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
1) адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації;
2) адміністративна справа (далі - справа) - справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом;
3) адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб);
4) адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта;
5) адміністративна процедура - визначений законом порядок розгляду та вирішення справи".
В статті 27 Закону № 2073-IX зазначено:
"1. Учасником адміністративного провадження є:
1) особа, питання про право, свободу чи законний інтерес або обов`язок якої вирішується в адміністративному акті (адресат), у тому числі:
а) особа, яка з метою забезпечення реалізації свого права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку звертається до адміністративного органу із заявою про прийняття адміністративного акта (заявник)".
Суд вертає увагу, що позивач фактично звертався до відповідача із заявою про прийняття адміністративного акта (рішення або юридично значущої дії індивідуального характеру щодо переведення його з одного виду пенсії на інший та перерахунку такої пенсії на підставі оновленої довідки про складові грошового забезпечення ).
Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 2073-IX, особа може брати участь в адміністративному провадженні особисто та/або через представника; особа не має права брати участь в адміністративному провадженні або у вчиненні окремих процедурних дій через її представника у разі, якщо законом передбачена особиста участь такої особи.
Як встановлено судом заява позивача від 11.11.2025 подана з дотриманням вимог статей 40, 41 Закону № 2073-IX.
Підпунктом 1 ч. 1 ст. 46 Закону № 2073-IX передбачено, що адміністративне провадження розпочинається з дня отримання заяви компетентним адміністративним органом.
Тобто відповідач отримавши заяву позивача повинен був розпочати адміністративне провадження і розглянути справу не вчинивши цього вчинив протиправно.
За результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт ( ч.1 ст. 69 Закону № 2073-IX).
Форма та зміст адміністративного акту передбачені статтями 70-72 Закону № 2073-IX.
Як вбачається з листа відповідач від № 29142-31303/Б-52/8-1300/25 від 27.11.2025, він не є адміністративним актом – рішенням, на що позивач у тому числі посилається у своєму позові.
Більше того у зазначеному листі не висловлена позиція пенсійного органу щодо переведення позивача з одного виду пенсії на інший.
Таким чином враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд дії відповідача щодо неналежного розгляду заяви позивача від 11.11.2025 визнає протиправними та для захисту праві та інтересів позивача зобов`язує відповідача розглянути вказану заяву з урахуванням висновків суду та прийняти адміністративний акт, передбачений Законом № 2073-IX.
Щодо решти позовних вимог суд зауважує, що пенсійний орган фактично не розглянув заяву позивача, а суд не може підміняти собою пенсійний орган, що унеможливлює розгляд таких вимог по-суті.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.11.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 11.11.2025 з урахуванням висновків суду та прийняти адміністративний акт, передбачений Законом України № 2073-IX.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885, адреса: вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів, Львівський р-н, Львівська обл.,79016) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна