П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 947/45361/25	

Категорія:113070100 Головуючий в 1 інстанції: Скриль Ю.А.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:09.02.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:
головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.
при секретарі – Алексєєвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі – ДПП) в особі Управління патрульної поліції (далі – УПП) в Одеській області про:
- визнання протиправною та скасування постанови рядового 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Одеській області Жулавської О.М. серії ЕГА №1932262 від 06 грудня 2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 51.00 грн та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення;
- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Одеській області ДПП на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 гривень.
- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Одеській області ДПП на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на правничу допомогу.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у матеріалах справи відсутні докази, які доводили б саму подію адміністративного правопорушення за ч.1 ст.178 КУпАП України з боку позивача.
Статтею 258 КУпАП передбачений перелік статей за якими у випадках передбачених цією статтею протокол не складається, але ст. 178 КУпАП не міститься в цьому переліку, тому складання протоколу є обов`язковим. Проте поліцейським не вчинено дій зі складання протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що представники поліції в межах своїх повноважень відреагували на виявлене адміністративне правопорушення; зафіксували факт вчинення (подію) правопорушення у передбачений законом спосіб – на нагрудний відеореєстратор поліцейського; оцінили отримані відеозаписи у порядку ст.ст. 251-252 КУпАП як докази та дослідили під час розгляду адміністративної справи.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2026 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до УПП в Одеській області ДПП.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1932262 від 06 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 178 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у розмірі 51,00 гривень, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ДПП України.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПП України на користь ОСОБА_1 витрати з правничої допомоги у розмірі 6 000 грн.
В апеляційній скарзі УПП в Одеській області ДПП ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не прийняв до уваги докази та аргументи відповідача та прийняв помилкове рішення у справі.
Додатково апелянт вказав, що відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2026 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПП в Одеській області ДПП, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Згідно з оскаржуваною постановою серії ЕГА №1932262 від 06 грудня 2025 року, за адресою м. Одеса, вул. Максима Чайки, 12, ОСОБА_1 перебував в громадському місці в п`яному вигляді чим принижував людську гідність та громадську мораль, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51,00 грн.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що жодних дій на встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 178 КУпАП, працівниками патрульної поліції не вживало: не з`ясовано чи вживав позивач алкогольні напої (де, коли та за яких обставин), не встановлено у чому саме полягало порушення громадського порядку та моралі, ураховуючи, що за неправдивий виклик поліції, останнього притягнуто до відповідальності за ст. 183 КУпАП, про що свідчить постанова серії ЕГА №1932274, а відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, КУпАП, Закону України "Про Національну поліцію".
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Наведеним конституційним положенням кореспондує ч.1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі – Закон №580-VIII).
Пунктом 8 ч.1 ст. 23 Закону №580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Статтею ст. 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 178 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, яка тягне за собою накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 17 до 85 гривень.
Згідно з оскаржуваною постановою, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 грн.
Колегія суддів акцентує увагу на відсутність факту складання протоколу стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 178 КУпАП.
Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП посадові особи органів Національної поліції мають право складати протокол про правопорушення передбачене ст. 178 КУпАП.
Статтею 258 КУпАП передбачений перелік статей, за якими у випадках передбачених цією статтею протокол про адміністративне правопорушення не складається, однак, перелік статей КУпАП, вказаних у цій нормі, ст. 178 КУпАП не включена, 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що складання протоколу за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 КУпАП, є обов`язком.
Колегія суддів констатує, що винесення постанови з порушенням норм процесуального права є самостійною підставою для скасування постанови.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях складу та події адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..
Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.
В позові представник позивача зазначив, що витрати на правничу допомогу складають 10 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат представником позивача додано договір про надання правової допомоги.
Судом першої інстанції стягнуто з ДПП за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн., оскільки, таке відшкодування є співмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.
Варто зазначити, що апелянт, заявляючи про те, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи та витраченого часу адвокатом є завищеним, не надав жодного доказу у підтвердження вказаної позиції та належним чином її не обґрунтував.
Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17.
Фактично доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними ч.5 ст. 134 КАС України.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.