ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/15116/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГУДЕВАС» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУДЕВАС» (далі – ТОВ «ГУДЕВАС», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – відповідач, митний орган) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000288/2 від 31.10.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002684 від 31.10.2025.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ТОВ «ГУДЕВАС» здійснює свою діяльність у сфері виробництва виробів з деревини, виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння.
30.10.2025 уповноваженою особою в інтересах позивача подано митну декларацію (далі – МД) №25UA205140067703U4 від 30.10.2025. 
За результатами опрацювання цієї декларації відповідачем прийнято рішення про коригування вартості UA205140/2025/000288/2 від 31.10.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002684 від 31.10.2025 .
Позивач не погоджується із вказаними рішеннями, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають до скасування.
В обґрунтування такої позиції вказує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення вартості є обов?язковою, оскільки з цією обставиною закон пов??язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України (далі - МК України). Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Відповідно до оскаржуваного рішення митна вартість товару, який ввозиться на територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Відповідно до рахунку-фактури від 18.08.2025 №TS250701M1 вартість товару становить 33305,52 доларів США, а згідно рахунку-проформи від 08.07.2025 №TS250701M вартість товару зазначена в сумі 65649,54 доларів США. Митний орган вважає, що існує переплата. Також, на думку митного органу існують треті сторони в відносинах, що виникли, а також відсутнє підтвердження витрат по доставці.
У свою чергу, позивач вказує, що згідно контракту №04/07/2025 від 04.07.2025 з постачальником NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD (Китай) поставка товару здійснюється згідно інвойсів. Згідно проформи – інвойсу №TS250701M від 08.07.2025 загальна сума замовлення на метизи та кріплення складає 65649,54 доларів США. 
Вартість першої партії товару становить 33305,52 доларів США згідно інвойсу №TS250701M1 від 18.08.2025. По цьому інвойсу 30% було оплачено 15.07.2025, а саме 9991,66 доларів США, остаточна вартість першої партії оплачена 22.08.2025 в сумі 23313,86 доларів США.
Вартість другої партії товару становить 32344,02 доларів США згідно інвойсу №TS250701M2 від 15.09.2025. По цьому інвойсу 30% було оплачено 15.07.2025, а саме 9703,34 доларів США, остаточна вартість другої партії оплачена 17.09.2025 в сумі 22640,68 доларів США. Постачальником надано інвойс TS250701М3 від 15.09.2025 на суму 182,54 доларів США на додаткове замовлення за умови повної передоплати цього інвойсу. Оплата цього інвойсу була проведена 17.09.2025.
Позивач звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв?язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Щодо постачання товарів позивач зазначає, що згідно з умовами пункту 4.1. контракту поставка здійснюється за правилами Інкотермс 010: FOB (Free On Board/франко-борт). У разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов?язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) у порт призначення. 
На підставі укладеного договору ТОВ «ПРОФІТРОЛІ» надавало експедиторські послуги, виконувало послуги щодо оплати послуг та супроводу товару на територію України (здійснювало свою господарську діяльність), тому саме їм здійснювалась компенсація і оплата послуг за перевезення товару.
Позивач вказує, що для митного оформлення товару подано повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом. Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
З наведених підстав позивач вважає, що оскаржуване рішення про коригування (про визначення) митної вартості №UA205140/2025/000288/2 від 31.10.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні комерційного призначення №UA205140/2025/00268 товарів, транспортних від 31.10.2025 прийняті не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.73).
Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.76-83, 143-148) позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, статті 257 МК України для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТОВ «ГУДЕВАС» було подано МД №25UA205140067703U4 від 30.10.2025 на 11 товарних позицій.
На етапі перевірки правильності визначення митної вартості ввезених позивачем товарів з?ясовано, що митну вартість товарів заявлено за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до граф 43 МД.
Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, встановлено, що митна вартість товарів №2, 3, 5, 6, 9, 10, 11, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв?язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:
- відповідно до рахунка-фактури від 18.08.2025 №TS250701M1 вартість товару становить 33305,52 доларів США, згідно рахунка-проформи від 08.07.2025 №TS250701М вартість товару зазначена в сумі 65649,54. У зазначених рахунках умови оплати проводяться в 2 етапи: 30% передоплата та 70% оплата залишку перед відправкою; проте, до митного оформлення подано банківські платіжні документи в кількості 2 (дві) штуки від 15.07.2025 №20 та від 25.08.2025 №МТ103 на загальну суму 43008,86 доларів США (19695+23313,86). Інформації, яка б пояснювала здійснену переплату, не подано до митного оформлення; платіжні документи не підтверджують заявлену вартість товару, так як надлишковий платіж може бути додатковою оплатою за товари чи послуги, що можуть входити до митної вартості товару (упаковка, роялті, вантажно-розвантажувальні роботи тощо);
- відповідно до графи 22 автотранспортної накладної від 27.10.2025 №2710 штамп та підпис відправником товару зазначено Vinderen LOGISTIC SP.Z. 0.0., що суперечить відправнику, вказаному в гр. 1 - NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD. Дана інформація свідчить про наявність третіх осіб, які не є стороною контракту. Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов?язок сплати комісійної винагороди, які за правилами частини десятої 10 статті 58 МК України є складовими митної вартості;
- згідно графи 23 автотранспортної накладної штамп та підпис перевізника товару вказаний РЕ TRANS LEVEL, що суперечить перевізнику, зазначеному в довідці про транспортні витрати від 29.10.2025 №80 - ТОВ «ПРОФІТРОЛІ». У вказаній довідці зазначені транспортно-експедиційні послуги в сумі 31306,9 грн, які зазначено лише по території України.
Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65, собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати підприємств, безпосередньо пов?язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення. У підпункті 8 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов?язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду). Враховуючи викладене, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на комерційних умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної оподаткування таких товарів; справи (зокрема, статті 58 МКУ), є обов?язковою для включення до бази оподаткування таких товарів;
- відповідно до пункту 4.9 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 04.07.2025 №04/07/2025 серед товаросупровідних документів є копія експортної декларації, проте документу не подано до митного оформлення;
- згідно із пунктом 4.1.7 договору (контракту) про перевезення від 22.08.2025 №2208/01ТО плата експедиторові вказується в додатках до даного договору, який може мати вигляд додаткової угоди, заявки, акту виконаних робіт, рахунку, гарантійного листа, проте жодного з перелічених документів не подано до митного оформлення. В графі 44 МД вказаний рахунок від 28.10.2025 №824, який не надано. Також, для підтвердження заявлених понесених витрат на транспортування товару не подано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг.
У зв?язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту запропоновано надати додаткові документи.
Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару надано: листи-пояснення в кількості 3 (три) штуки від 31.10.2025; супровідний Т1 від 28.10.2025 №25PL322010NSWPX4M5; платіжний документ від 17.09.2025 №MТ103; інвойси від 15.09.2025 №TS250701M2, №TS250701M3; лист від 31.10.2025 №83; рахунок від 28.10.2025 №824; лист від 31.10.2025 №31/10/1.
Переліку запитуваних митницею документів не надано, листом від 31.10.2025 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.
Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів є підставою для коригування митної вартості, адже подані документи є недостатніми та такими, що у своїй сукупності не спростовують об?єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації та унеможливлюють перевірку заявлених витрат.
Таким чином, запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну територію України товару, проте позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару.
Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.
Таким чином, Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 31.10.2025 №UA205140/2025/000288/2, згідно з яким митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар 2, 3, 6 - на рівні 1,94 дол.США/кг за ЕМД від 12.08.2025 №UA100180/2025/508197; товар 5 - на рівні 1,94 дол.США/кг за ЕМД від 08.09.2025 №UA100180/2025/509081; товар 9 - на рівні 1,93 дол.США/кг за ЕМД від 26.10.2025 №UA209230/2025/101789; товар 10 - на рівні 2,52 дол.США/кг за ЕМД від 25.08.2025 №UA807200/2025/012510; товар 11 - на рівні 2,9 дол.США/кг за ЕМД від 13.10.2025 №UA500020/2025/007869.
За основу для коригування митної вартості взято вартість товарів «гвинт», «шайба», «болт», «ключ», країна походження Китай, імпорт товарів яких здійснено згідно зовнішньоекономічних договорів (контрактів), стороною якого є виробник товарів на умовах поставки FOB CN.
Коригування та обсяги партій та умови постави митним органом не здійснювалося.
Надалі декларантом оцінюваний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №25UA205140068181U2 від 31.10.2025.
З огляду на вищевказане, митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів від 31.10.2025 №UA205140/2025/000288/2 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства положень МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законним та обґрунтованим.
Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних комерційного призначення №UA205140/2025/002684 від 31.10.2025 містить причини відмови, вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також в ній вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову. Тобто вона цілком відповідає положенням МК України та Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №631.
З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Інші заяви по суті справи не надходили.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника Волинської митниці про розгляд справи за участі сторін (а.с.188).
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.
04.07.2025 між ТОВ «ГУДЕВАС» (покупець) та NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD (Китай) (продавець) було укладено контракт №04/07/25 (а.с.109 зворот-112), за умовами якого продавець продає, а покупець купляє саморізи, болти, гайки, шайби, анкери, гвинти тощо. Найменування, кількість та ціна товару визначаються у рахунках-фактурах (інвойсах) до контракту.
Пунктом 1.2 контракту передбачено, що кожна поставка конкретної партії товару замовляється покупцем на умовах розділу 4 контракту та підтверджується продавцем шляхом підтвердження замовлення покупця та виставлення рахунку-фактури (інвойсу).
Відповідно до проформи-рахунку від 08.07.2025 №ТS250701М сторонами контракту узгоджено поставку товару на загальну суму 65649,54 доларів США (а.с.17, 112 зворот-113, переклад а.с.18-19).
На виконання умов договору, згідно із рахунком - фактурою (інвойс) від 18.08.2025 №ТS250701М1 компанія NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD поставила партію товару на загальну суму 33305,52 доларів США (а.с.23,142, переклад а.с.23 зворот-24).
З метою митного оформлення імпортованого товару 30.10.2025 декларант ТОВ «ГУДЕВАС» подав до Волинської митниці електронну митну декларацію, якій присвоєно номер №25UA205140067703U4 (а.с.68-71, 86-89, 97 зворот-100) на 11 товарних позицій (диски шліфувальні, гвинти, шурупи, шайби).
Разом з митною декларацією позивачем до митного органу було подано також передбачений МК України перелік документів, на підставі яких товар був придбаний та ввезений на територію України, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 04.07.2025 №04/07/2025 (а.с.109 зворот-112); проформа-рахунок від 08.07.2025 №ТS250701М (а.с.17, 112 зворот-113, переклад а.с.18-19); рахунок-фактура (інвойс) від 18.08.2025 №ТS250701М1 (а.с.23,142, переклад а.с.23 зворот.-24); пакувальний лист від 18.08.2025 №ТS250701М1 (а.с.28 зворот-29, 125, переклад а.с.29 зворот-30); сертифікат про походження товару №25МА281Х7670007 (а.с.31, 128, переклад а.с.31 зворот-32); автотранспортна накладна (CMR) від 27.10.2025 №2710 (а.с.32 зворот, 128 зворот, переклад а.с.33-34); коносамент від 03.09.2025 №UTRUST25082899 (а.с.34 зворот,122, переклад а.с.35-36); довідка про транспортні витрати від 29.10.2025 №80 (а.с.38, 129); договір №2208/01ТО про транспортно-експедиторське обслуговування (а.с.39-41, 118-120); рахунок – фактура №824 від 28.10.2025 (а.с.43, 126 зворот); договір про надання послуг №45 від 27.10.2025 (а.с.44-49, 114 зворот-117), фотофіксація товару (а.с.130 зворот-141), платіжна інструкція в іноземній валюті від 15.07.2025 №20 (а.с.126), банківський платіжний документ від 25.08.2025 (а.с.127 зворот.).
31.10.2025 позивачу направлено електронне повідомлення, в якому зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв?язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності: 
- відповідно до рахунка-фактури від 18.08.2025 №TS250701M1 вартість товару становить 33305,52 доларів США, згідно рахунка-проформи від 08.07.2025 №TS250701М вартість товару зазначена в сумі 65649,54. У зазначених рахунках умови оплати проводяться в 2 етапи: 30% передоплата та 70% оплата залишку перед відправкою; проте, до митного оформлення подано банківські платіжні документи в кількості 2 (дві) штуки від 15.07.2025 №20 та від 25.08.2025 №МТ103 на загальну суму 43008,86 доларів США (19695+23313,86). Інформації, яка б пояснювала здійснену переплату, не подано до митного оформлення: платіжні документи не підтверджують заявлену вартість товару, так як надлишковий платіж може бути додатковою оплатою за товари чи послуги, що можуть входити до митної вартості товару (упаковка, роялті, вантажно-розвантажувальні роботи тощо);
- відповідно до графи 22 автотранспортної накладної від 27.10.2025 №2710 штамп та підпис відправником товару зазначено Vinderen LOGISTIC SP.Z.0.0., що суперечить відправнику, вказаному в гр. 1 - NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD. Дана інформація свідчить про наявність третіх осіб, які не є стороною контракту. Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов?язок сплати комісійної винагороди, які за правилами частини десятої статті 58 МК України є складовими митної вартості; 
- згідно графи 23 автотранспортної накладної штамп та підпис перевізника товару вказаний PE TRANS LEVEL, що суперечить перевізнику, зазначеному в довідці про транспортні витрати від 29.10.2025 №80 – ТОВ «ПРОФІТРОЛІ». У вказаній довідці зазначені транспортно-експедиційні послуги в сумі 31306,90 грн, які зазначено лише по території України. Відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 (далі- Методичні рекомендації), собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати підприємств, безпосередньо пов?язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення. У підпункті 8 пункту 29 Методичних рекомендацій зазначено, що до собівартості перевезень включаються також витрати, пов?язані з реалізацією перевезень (робіт, послуг), зокрема, оплата послуг транспортно-експедиторських, страхових та посередницьких організацій (включаючи комісійну винагороду). Враховуючи викладене, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на комерційних умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, статті 58 МК України), є обов?язковою для включення до бази оподаткування таких товарів; 
- відповідно до пункту 4.9 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 04.07.2025 №04/07/2025 серед товаросупровідних документів є копія експортної декларації, проте документу не подано до митного оформлення; 
- згідно пункту 4.1.7 договору (контракту) про перевезення від 22.08.2025 №2208/01ТО плата експедиторові вказується в додатках до даного договору, який може мати вигляд додаткової угоди, заявки, акту виконаних робіт, рахунку, гарантійного листа, проте жодного з перелічених документів не подано до митного оформлення. В графі 44 МД вказаний рахунок від 28.10.2025 №824, який не надано. Також, для підтвердження заявлених понесених витрат на транспортування товару не подано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг. 
У зв?язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності запозичу згідно статей 53 та 54 МКУ запропоновано в 10-ти денний термін надати наступні документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) транспортні (перевізні) документи; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) банківські платіжні документи, що стосуються товару: 5) банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с.13, 95).
З метою спростування відповідних сумнівів митниці декларант позивача надав митному органу листи - пояснення від 31.10.2025 (а.с.122 зворот-123), до яких зокрема долучив рахунок-фактуру (інвойс) №TS250701M2 від 19.09.2025 (а.с.25, 121, переклад а.с.25 зворот.-26), рахунок-фактуру (інвойс) №TS250701M3 від 15.09.2025 (а.с.27, 121 зворот, переклад а.с.27 зворот-28), банківський платіжний документ від 17.09.2025 (а.с.127).
Листом від 31.10.2025 декларант позивача повідомив, що документи для підтвердження митної вартості подані в повному обсязі, не містять розбіжностей, не мають ознак підробки і містять всі відомості для підтвердження вибраного методу. Додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості надаватися за даною МД не буде по причині їх відсутності. Просив прийняти рішення про коригування митної вартості без врахування десятиденного терміну згідно МК України (а.с.124).
31.10.2025 митний орган за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000288/2 (а.с.62-63, 89 зворот-90) та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002684 (а.с.12, 101).
У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на територію України не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, зазначені у вимозі митниці від 31.10.2025, надісланої декларанту шляхом електронного повідомлення о 15:49 в АСМО «Інспектор». Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару надано: 1) листи – пояснення в кількості 3 (три) штуки від 31.10.2025; 2) супровідний Т1 від 28.10.2025 №25PL322010NSWPX4M5; 3) платіжний документ від 17.09.2025 №МT103; 4) інвойси від 15.09.2025 №TS250701M2,№TS250701M3; 5) лист від 31.10.2025 №83; 6) рахунок від 28.10.2025 №824; 7) лист від 31.10.2025№ 31/10/1. Переліку запитуваних митницею документів не надано, листом від 31.10.2025 повідомлено про відсутність інших додаткових документів. Відповідно листа від 31.10.2025 зазначено, що Vinderen LOGISTIC SP.Z.O.O. є складом, де був вивантажений морський контейнер з товаром і де відбулось перевантаження товару з контейнера на транспортний засіб. З огляду на умови поставки, вказані в гр. 20 МД, перехід права власності та ризиків на товар від покупця до продавця здійснено в Ningbo (Китай). Наявність Vinderen LOGISTIC свідчить про витрати, які могли були понесені до моменту перетину митного кордону та є частиною витрат на зберігання товару. Також, згідно листа вказано про наявність перевантаження, однак інформації щодо вартості навантажувально-розвантажувальних послуг не подано до митного оформлення. В графі 21 ДМВ відсутні дані витрати, що свідчить про їх не включення до митної вартості товару. В листі від 31.10.2025 №83 зазначено, що транспортно-експедиційні послуги включені у пунктах 1-3 довідки, проте в наданому рахунку на оплату від 28.10.2025 №824 серед наданих товарів (робіт, послуг) не зазначено вищевказані витрати, що свідчить про їх не включення до митної вартості товару. Також, в листі №83 вказано, що вартість транспортно-експедиційних послуг становить 31306,9 грн, що суперечить вартості даних послуг, вказаних в п. 4 рахунка на оплату - 26089,08 грн. Банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг, не подано. Пунктом 1 договору про перевезення від 22.08.2025 №2208/01TO передбачена наявність заявки, проте документа не подано до митного оформлення. В супровідному документі Т1 від 28.10.2025 №25PL322010NSWPX4M5 не заповнені усі графи, в тому числі вартісні показники, що може свідчити про неостаточність інформації, зазначеної в такій митній декларації. Копії митної декларації країни відправлення не надано. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів є підставою для коригування митної вартості, адже подані документи є недостатніми та такими, що у своїй сукупності не спростовують об?єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації та унеможливлюють перевірку заявлених витрат. 
У зв?язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 26 (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. 
На виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митно вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар 2, 3, 6 - на рівні 1,94 дол.США/кг за ЕМД від 12.08.2025 №UA100180/2025/508197; товар 5 - на рівні 1,94 дол.США/кг за ЕМД від 08.09.2025 №UA100180/2025/509081; товар 9 - на рівні 1,93 дол.США/кг за ЕМД від 26.10.2025 №UA209230/2025/101789; товар 10 - на рівні 2,52 дол. США/кг за ЕМД від 25.08.2025 №UA807200/2025/ 012510; товар 11 - на рівні 2,9 дол.США/кг за ЕМД від 13.10.2025 №UA500020/2025/007869.
За основу для коригування митної вартості взято вартість товарів «гвинт», «шайба». «болт». «ключ», країна походження Китай. імпорт товарів яких здійснено згідно зовнішньоекономічних договорів (контрактів), стороною якого є виробник товарів на умовах поставки FOB CN. Коригування на обсяги партій та умови поставки митним органом не здійснювалося.
Товар був випущений у вільний обіг відповідно до митної декларації від 31.10.2025 №25UA205140068181U2 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (а.с.64-67, 91-94).
Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням митниці, суд зазначає наступне.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом від 04.07.2025 №04/07/25, укладеним між ТОВ «ГУДЕВАС» (покупець) та компанією NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD (Китай) (продавець) визначено, що продавець продає, а покупець купляє саморізи, болти, гайки, шайби, анкери, гвинти тощо. Найменування, кількість та ціна товару визначаються у рахунках-фактурах (інвойсах) до Контракту (а.с.109 зворот-112).
Пунктом 1.2 контракту передбачено, що кожна поставка конкретної партії товару замовляється покупцем на умовах розділу 4 контракту та підтверджується продавцем шляхом підтвердження замовлення покупця та виставлення рахунку-фактури (інвойсу).
Згідно із пунктом 2.1 контракту ціни на товар встановлюються в доларах США і містять в собі вартість пакування, маркування, доставку в порт відвантаження, вантажно- розвантажувальні операції в порту відвантаження, завантаження на судно та закріплення на транспортному засобі.
Загальна ціна Договору складається в сум вартості товарів, передбачених всіма інвойсами (пункт 2.2 Контракту).
Відповідно до проформи-рахунку від 08.07.2025 №ТS250701М сторонами контракту узгоджено поставку товару на загальну суму 65649,54 доларів США. Термін поставки першого контейнера: 30 робочих днів після отримання авансового платежу. Умови оплати: 30% аванс від суми замовлення; після перевірки товару інспектором - залишок оплати перед кожним відвантаженням (а.с.17, 112 зворот-113, переклад а.с.18-19).
Позивач здійснив попередню оплату в сумі 19695 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 15.07.2025 №20 (а.с.126). Із зазначеної платіжної інструкції можна ідентифікувати сторін контракту від 04.07.2025 №04/07/25, а також даний документ містить посилання саме на цей контракт та на проформу-рахунок від 08.07.2025 №ТS250701М.
Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 18.08.2025 №ТS250701М1 компанія NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD поставила товар на загальну суму 33305,52 доларів США (а.с.23, 142, переклад а.с.23 зворот-24).
Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що відповідно до рахунка-фактури від 18.08.2025 №TS250701M1 вартість товару становить 33305,52 доларів США, згідно рахунка-проформи від 08.07.2025 №TS250701М вартість товару зазначена в сумі 65649,54. У зазначених рахунках умови оплати проводяться в 2 етапи: 30% передоплата та 70% оплата залишку перед відправкою; проте до митного оформлення подано банківські платіжні документи в кількості 2 (дві) штуки від 15.07.2025 №20 та від 25.08.2025 №МТ103 на загальну суму 43008,86 доларів США (19695+23313,86). 
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що в ході митного оформлення товару позивачем надавалися пояснення в спростування відповідних сумнівів митного органу.
Так, листом від 31.10.2025 декларант позивача повідомив, що товар по рахунку- проформі зазначений на дві поставки. Це можна прослідкувати по кількісним характеристикам. 30% передплати здійснено по рахунку-проформі від 08.07.2025 №TS250701M - платіжна інструкція в іноземній валюті №20 від 15.07.2025, а 70% відсотків по рахунку-фактурі від 18.08.2025 №TS250701M1 SWIFT MT103 від 25.08.2025, тобто можна стверджувати, що оплата по даній поставці здійснена в повному обсязі (а.с.122 зворот).
Також в іншому лисі від 31.10.2025 позивач вказав, що на замовлення ТОВ «ГУДЕВАС» виробник NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD виготовив продукцію, яка поставляється по рахунку-фактурі від 18.08.2025 №TS250701M1, а також перебуває на етапі транспортування по рахунку-фактурі від 19.05.2025 №TS250701M2. Під час виробництва даного замовлення виник невеличкий залишок по причині технологічних налаштувань виробничої лінії, які було запропоновано забрати отримувачу по рахунку-фактурі від 15.09.2025 №TS250701M3, товар по якому також перебуває на етапі транспортування. Swift MT103 від 17.09.2025 являється заключним платежем і являється фактом 100% оплати товару по рахунку-проформі від 08.07.2025 №TS250701M і рахунку-фактурі від 15.09.2025 №TS250701M3 (а.с.123).
Позивач надав митниці платіжні документи SWIFT MT103 від 25.08.2025 та MT103 від 17.09.2025 (а.с.127), з яких вбачається оплата за товар на підставі контракту від 04.07.2025 №04/07/25 на суми 23313,86 доларів США та 22823,22 доларів США відповідно до рахунків-фактур від 18.08.2025 №TS250701M1 та від 19.05.2025 №TS250701M2 (а.с.23-26).
Отже, митниця володіла інформацією про повну оплату за товари, вказані у рахунку-проформі від 08.07.2025 №TS250701M, якою було передбачено поетапну оплату товару, а також інформацією про три поставки товару на підставі вказаного рахунку-проформи, відтак доводи про невідповідність в оплаті за товар не заслуговують на увагу.
Також, причинами прийняття спірного рішення відповідач вказує на те, що відповідно графи 22 автотранспортної накладної від 27.10.2025 №2710 штамп та підпис відправником товару зазначено Vinderen LOGISTIC SP.Z.0.0., що суперечить відправнику, вказаному в гр. 1 - NINGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD. Дана інформація свідчить про наявність третіх осіб, які не є стороною контракту; згідно графи 23 автотранспортної накладної штамп та підпис перевізника товару вказаний PE TRANS LEVEL, що суперечить перевізнику, зазначеному в довідці про транспортні витрати від 29.10.2025 №80 – ТОВ «ПРОФІТРОЛІ». У вказаній довідці зазначені транспортно-експедиційні послуги в сумі 31306,90 грн, які зазначено лише по території України. 
Надаючи оцінку таким доводам митного органу суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що декларантом позивача для митного оформлення ввезеного на митну територію України товару було подано договір про транспортно-експедиторське обслуговування №2208/01ТО від 22.08.2025, укладений між ТОВ «ПРОФІТРОЛІ» як експедитором та позивачем як клієнтом, за умовами якого клієнт доручає, а експедитор зобов?язався організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні різними видами транспорту згідно з умовами цього Договору (а.с.39-41, 118-120).
Згідно із пунктом 2.1.1 вказаного договору експедитор зобов?язаний за плату та за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надавати інші послуги клієнту за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов?язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями: контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями. 
Експедитор може доручити виконання цього договору третій особі (пункт 2.2.4. договору).
Згідно зі статтею 929 Цивільного кодексу України (аналогічні приписи зазначені в статті 316 Господарського кодексу України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Відповідно до частини першої статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що виконання перевезення може виконуватись експедитором як особисто, так і іншими, залученими експедитором особами - перевізниками, договори з якими експедитор може укладати від свого імені.
Позивач в листі від 31.10.2025 пояснював, що Vinderen LOGISTIC SP.Z.O.O це склад, де був вивантажений морський контейнер з товаром і де відбулось перевантаження товару з контейнера на транспортний засіб. По цій причині Vinderen LOGISTIC SP.Z.O.O. не можна вважати третьою стороною контракту (а.с.123 зворот).
З урахуванням зазначеного, на думку суду, зазначення в автотранспортних накладних відправником та перевізником підприємств, які не є стороною договору на транспортно-експедиторське обслуговування, не вважається порушенням договірних зобов`язань чи митного законодавства і не може бути підставою для не визнання митної вартості товару та її коригування.
Відповідно до довідки ТОВ «ПРОФІТРОЛІ» №80 від 29.1.2025 транспортні витрати з доставки вантажу морським транспортом (UTRUST25082899) та автомобілем, держ.номер BH0827HК/BH0427XF маршрутом Нінбо (Китай) – м.Гданськ - м.Косаково (Польща) - м/п Ягодин (Україна) - Київ (Україна): 211 750 грн
1. Компенсація вартості за міжнародне морське перевезення вантажу за межами території України: Не ПДВ UTRUST25082899 = 93 443,10
2. Міжнародні транспортні послуги перевезення вантажу ПДВ 0% за маршрутом м.Гданськ - м.Косаково, Poland - Ягодин, УКРАЇНА, авто AC4595CI / AC0668Х0 = 52 200,00
3. Міжнародні транспортні послуги перевезення вантажу ПДВ 0% за маршрутом Ягодин, УКРАЇНА - м. Київ, авто AC4595CI / AC0668Х0 = 34 800,00
4. Транспортно-експедиційні послуги по території України, включаючи додаткові послуги ПДВ-20% = 31 306,90
Страховка не проводилась. (а.с.38, 129).
Верховний Суд у постановах від 15.10.2024 у справі №520/6058/24, від 31.05 2019 у справі №804/16553/14 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Додатково до листа від 31.10.2025 (а.с.124) позивач долучив лист ТОВ «ПРОФІТРОЛІ» №83 від 31.10.2025, в якому вказане товариство повідомило, що транспортно-експедиційні послуги, зазначені у пункті 4 довідки у сумі 31 306,90 грн, стосуються виключно ділянки перевезення територією України — від пункту пропуску «Ягодин» до складу одержувача в м.Києві. Експедирування за межами території України (Китай - Польща - пункт пропуску «Ягодин») уже включено у вартість міжнародного морського перевезення, зазначену у пунктах 1-3 довідки. Окремих додаткових витрат на експедирування за межами України не було. Таким чином, сума 31 306,90 грн охоплює лише внутрішньо-українську ділянку перевезення, а всі інші витрати, пов?язані з організацією доставки до кордону України, уже враховані у вартості морського фрахту та міжнародного транспортування (а.с.123 зворот).
Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
В оскаржуваному рішенні також зазначено, що згідно із пунктом 4.1.7 договору (контракту) про перевезення від 22.08.2025 №2208/01ТО плата експедиторові вказується в додатках до даного договору, який може мати вигляд додаткової угоди, заявки, акту виконаних робіт, рахунку, гарантійного листа, проте жодного з перелічених документів не подано до митного оформлення. В графі 44 МД вказаний рахунок від 28.10.2025 №824, який не надано. Також, для підтвердження заявлених понесених витрат на транспортування товару не подано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг. 
Вказане твердження відповідача суд вважає безпідставним з огляду на те, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.
На думку суду, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми та повною мірою відповідають вимогам чинного законодавства.
При цьому, попри твердження митного органу про те, що в графі 44 МД вказаний рахунок від 28.10.2025 №824, який не надано, представник відповідача долучив до відзиву на позовну заяву копію вказаного рахунку (126 зворот).
Ще однією підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що відповідно до пункту 4.9 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 04.07.2025 №04/07/2025 серед товаросупровідних документів є копія експортної декларації, проте документу не подано до митного оформлення.
Разом з тим, суд зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини шостої статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням.
Поряд з цим, матеріалами справи підтверджується, що разом із листом від 31.10.2025 (а.с.124) позивач надавав митному органу транзитну декларацію T1 25PL322010NSWPX4M5 від 28.10.2025 (а.с.129 зворот-130).
З урахуванням наведеного, на думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, які містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та суд бере до уваги пояснення позивача про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Суд зазначає, що висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
При вирішенні спору суд керується усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16), за висновками якого митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
На переконання суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом.
Таким чином, суд доходить висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000288/2 від 31.10.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002684 від 31.10.2025 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 6480,33 грн, сплачений згідно із платіжною інструкцією від 24.11.2025 №2709 (а.с.7).
Щодо заявлених до стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн (а.с.196-197), то суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункт 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору..
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання професійної правничої адвоката від 07.11.2025, укладений між адвокатом Карпуком А.. та ТОВ «ГУДЕВАС» (а.с.9, 201), квитанцію до прибуткового касового ордера від 09.02.2026 №1/02/9/26 (а.с.198), акт прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги від 09.02.2026 (а.с.200).
Згідно із пунктом 1.1 договору про надання правничої допомоги від 07.11.2025 адвокат зобов?язується надати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо представництва і захисту інтересів останнього у Волинському окружному адміністративному суді стосовно оскарження картки відмови у прийняття митної декларації, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, прийнятих щодо першої партії товару (придбаного згідно контракту 04/07/25 від 04.07.2025 з постачальником NIGBO TRANSHOW FASTENER CO., LTD (Китай) (COMMERCIAL INVOICE NeTS2507011 від 08.07.2025).
Нормами пункту 4.1. договору визначено, що за послуги за п.1.1 даного договору замовник сплачує адвокату гонорар. Фіксована сума гонорару складає 25000,00 грн.
Відповідно до акту прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги від 09.02.2026 адвокатом виконано такий об?єм робіт (наданих послуг): консультування, аналіз практики Верхового Суду при розгляді подібних спорів, складання позовної заяви та подання до Волинського окружного адміністративного суду – 10 годин; підготовка і подання податкових пояснень – 2 години. Загальна вартість 25000,00 грн (а.с.200).
Вирішуючи питання обґрунтованості витрат на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн, суд враховує наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа №815/1479/18), від 15.07.2020 (справа №640/10548/19), від 21.01.2021 (справа №280/2635/20), від 03.08.2022 (справа №280/4264/21).
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі №520/6658/21).
Суд звертає увагу, що представник відповідача у клопотанні від 12.02.2026 зазначила, що розмір витрат на професійну правову допомогу у розмірі 25000,00 грн є завищеним та підлягає зменшенню. Вказує, що спірні правовідносини регулюються нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню, не передбачають. Також вказана справа є справою незначної складності, по цій категорії справ є достатньо судової практики, справа розглядається в поряду спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому написання позовної заяви, збір доказів та складання інших процесуальних документів не потребувало додаткових зусиль чи знань, а ряд послуг охоплюються загальною діяльністю адвоката та не можуть становити зміст витрат на правничу допомогу.
Окрім того, представник відповідача вказала, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн становлять надмірний тягар для митниці та порушують принцип запровадженням по всій території України воєнного стану, виника необхідність пропорційності, адже у зв?язку з військовою агресією російської перерозподілу бюджетних коштів, виділених Волинській митниці, на потреби Збройних Сил України, що призвело до відсутності бюджетного фінансування на поточні потреби митниці, в тому числі і сплату витрат на професійну правничу допомогу та інших судових витрат.
З огляду на предмет спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогу у розмірі 25000,00 грн є завищеним та підлягає зменшенню (а.с.203-206, 209-201).
Суд погоджується із представником відповідача, що заявлена до стягнення сума є неспівмірною із складністю справи та розміром позовних вимог.
Враховуючи, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, беручи до уваги значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, заперечення відповідача, справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 7400,00 грн, суд зазначає наступне.
За приписами частин третьої, шостої статті 137 КАС України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №160/7049/19 склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Так, на підтвердження витрат, понесених у зв`язку із залученням перекладача, позивач надав суду платіжну інструкцію від 11.11.2025 №2590 на суму 7400,00 грн, відповідно до якої проведено оплату послуг перекладача згідно рахунку №11/11/2025 від 11.11.2025 (а.с.14), та рахунок-фактуру №11/11/2025 від 11.11.2025 (а.с.36 зворот).
У клопотанні від 12.02.2026 представник відповідача зазначила, що на підтвердження понесення витрат на переклад документів позивачем разом з позовом надано лише квитанцію про оплату послуг перекладача від 11.11.2025 №2590, проте інших документів, які б підтверджували обсяг проведеного перекладу, а також конкретно переклад яких документів було здійснено та чи цей переклад взагалі стосується даної справи надано не було (а.с.203-206, 209-201).
Суд погоджується із такими доводами та зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази укладення відповідного договору між позивачем та ФОП ОСОБА_1 на здійснення перекладу відповідних документів, а із наданих документів не можливо встановити, що понесені позивачем витрати з перекладу документів пов`язані з розглядом саме даної справи.
Відтак, витрати на переклад документів не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів понесення таких витрат.
Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в загальному розмірі 14480,33 грн, в тому числі судовий збір в сумі 6480,33 грн та витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000288/2 від 31.10.2025.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Волинської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002684 від 31.10.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГУДЕВАС» судові витрати в сумі 14480,33 грн (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 33 копійки).
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ГУДЕВАС» (04107, м.Київ, вул.Татарська, 21 літера А, код ЄДРПОУ 39651540);
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ ВП 43958385).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій