ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

09.06.2026	м. Суми	Справа № 920/520/26	

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/520/26
за позовом Буринської міської ради (вул. Захисників України, буд. 1, м. Буринь, Сумська область, 41700)
до відповідача Буринського міського споживчого товариства (вул. Ринкова, буд. 4, м. Буринь, Сумська область, 41700),
про стягнення 2600 грн 48 коп.,

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 2600 грн 48 коп. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5920988400:03:000:0494 площею 0,0328 га, яка розташована за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Чумакове, вул. Сеймівська, 13 “а”, без оформлення договору оренди (за період з 01.08.2025 до 31.03.2026).
Ухвалою від 21.04.2026 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/520/26; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Згідно зі ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Ухвала суду від 21.04.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача 21.04.2026, що підтверджується довідкою Господарського суду Сумської області. 
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Станом на 09.06.2026 відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, будь-яких клопотань чи заяв не подав.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу на праві власності належить будівля магазин, що знаходиться за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Чумакове, вул. Сеймівська, буд. 13 «а». Право власності на нерухоме майно зареєстроване в реєстрі за відповідачем 30.06.2025 (підстава для державної реєстрації права власності – свідоцтво про право власності, видане 06.01.2010).
Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 5920988400:03:000:0494 площею 0,0328 га, яка належить на праві власності Буринській міській раді (інформаційна довідка від 24.02.2026).
Земельна ділянка є сформованою, останній присвоєний кадастровий номер; категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення – 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (витяг з Державного земельного кадастру НВ-2601106802025 від 01.08.2025).
Відповідно до листа Головного управління ДПС у Сумській області від 26.03.2026 за період 2025-2026 років Буринське міське споживче товариство податкову звітність з плати за землю не подавало, земельний податок чи орендну плату не нараховувало та не сплачувало. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач у період з 01.08.2025 до 31.03.2026 користувався земельною ділянкою комунальної форми власності (власник - Буринська міська рада) не оформлюючи право користування та не сплачуючи кошти за таке користування, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача за спірний період 2600 грн 48 коп. 
Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.
Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).
Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Суд встановив, що відповідач є власником будівлі магазину, що знаходиться за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Чумакове, вул. Сеймівська, буд. 13 «а». 
За змістом частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а тому використання об`єкту нерухомості, що належить відповідачу на праві власності, неможливе без відповідної земельної ділянки.
Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, а тому, у зв`язку з користуванням відповідачем нерухомим майном, презюмується його користування земельною ділянкою, якщо іншого не доведено.
Відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки (такі докази в матеріалах справи відсутні), а тому, відповідно, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку.
Єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача, як землекористувача, є орендна плата на підставі договору оренди земельної ділянки.
Суд встановив, що матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою у спірний період, зокрема укладення договору оренди та державної реєстрації права оренди.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 цього Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Зазначеної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04.12.2019 по справі №917/1739/17.
Суд встановив, що земельна ділянка за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Чумакове, вул. Сеймівська, буд. 13 «а» є сформованою (дата реєстрації 01.08.2025), останній присвоєний кадастровий номер 5920988400:03:000:0494; категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення – 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (витяг з Державного земельного кадастру НВ-2601106802025 від 01.08.2025).
Згідно з розрахунком позивача, за період з 01.08.2025 до 31.03.2026 місцевий бюджет недоотримав 2600 грн. 48 коп. орендної плати через не оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою. У розрахунку позивач врахував: нормативно-грошову оцінку земельної ділянки за 2026 рік на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 24.02.2026 та за 2025 рік без урахування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2026 році (за 2025 рік) в розмірі 1,08; розмір відсотку від нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 3% відповідно до положень п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, яка визначає, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки. 
Відповідач не подав обґрунтованих заперечень проти позову, доказів відшкодування позивачу коштів за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди.
Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 2600 грн 48 коп. за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5920988400:03:000:0494 без оформлення відповідного права за період з 01.08.2025 до 31.03.2026.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2662 грн 40 коп. 
Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Буринського міського споживчого товариства (вул. Ринкова, буд. 4, м. Буринь, Сумська область, 41700, код ЄДРПОУ 01765549) на користь Буринської міської ради (вул. Захисників України, буд. 1, м. Буринь, Сумська область, 41700, код ЄДРПОУ 04058025) 2600 грн. 48 коп. за користування земельною ділянкою без оформлення права користування, 2662 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору. 

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 09.06.2026.

Суддя	Д.В. Вдовенко