Справа № 146/1327/25
Провадження № 22-ц/801/1220/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	Справа № 146/1327/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Шемети Т. М.
суддів: Ковальчука О. В., Сала Т. Б., 
за участі секретаря судового засідання Кахно О. А.
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2026 року, ухвалене у складі судді Пилипчука О. В. в селищі Томашпіль, дата складення повного судового рішення 09 березня 2026 року, -
в с т а н о в и в :
01 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі- ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позов обґрунтований тим, що 29.03.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено Договір № 2108830698404, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5 900 грн. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі – «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки – фіксована. 
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 900.00 грн.
29.03.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено Договір № 2108831100161, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3900.00 грн. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі – «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки – фіксована. 
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3 900.00 грн.
01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2108830698404 та договором № 2108831100161. 
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2108830698404 та договором № 2108831100161. 
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2108830698404 та договором № 2108831100161.
Загальний розмір заборгованості за договором № 2108830698404 від 29.03.2021 року становить 102 073,54 грн. з яких: 5 900,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 96 173,54 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 76 731,86 грн, з яких: 5900,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 70 831,86 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
Загальний розмір заборгованості за договором № 2108831100161 від 29.03.2021 року становить 67 472,34 грн. з яких: 3 900,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 63 572,34 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 50 721,06 грн., з яких: 3 900,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 46 821,06 грн - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2026 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 2108830698404 в розмірі 76 731,86 грн. (сімдесят шість тисяч сімсот тридцять одна гривня вісімдесят шість копійок), за кредитним договором № 2108831100161 в розмірі 50 721,06 грн. (п`ятдесят тисяч сімсот двадцять одна гривня шість копійок). Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судових витрат по сплаті судового збору та 3 500 грн витрат на правничу допомогу.
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 08.04.2026 року подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути тіло кредитів в загальному розмірі 9 800 грн, а в частині стягнення процентів відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що він є військовослужбовцем, а тому згідно ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і паровий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не можуть нараховуватись проценти за користування кредитом. 
24.04.2026 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, проценти були нараховані за користування кредитними коштами до початку введення воєнного стану, а доказів того, що в період нарахування відсотків відповідач відносився до тієї категорії військовослужбовців, які мали відповідні пільги, ним не надано.
В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Самар В. О. не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник позивача адвокат Синиченко Д. В. підтримала викладене у відзиві на апеляційну скаргу та просила відмовити у її задоволенні, залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення частково не відповідає вказаним вимогам.
По справі встановлено наступне:
-29.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2108830698404( а. с. 10-13).
Згідно п. 1.1. договору товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної мети на суму , яка зазначається та погоджується сторонами в анкеті-заяві та складає 5 900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил.
Згідно п. 1.3. договору орієнтовний строк повернення кредиту – 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
Згідно п. 1.4. проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі : а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 14.1.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 14.1.б); г) починаючи 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 14.1.а); д) тип процентної ставки – фіксований.
Відповідно до п.1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.
01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВ " Служба миттєвого кредитування" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2108830698404 в сумі 48 675,00 грн. з яких 5 900 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 42 775,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2108830698404 в сумі 102073,54 грн. з яких 5900 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 96173,54 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Згідно розрахунку заборговансоті за кредитним договором № 2108830698404 заборгованість ОСОБА_1 становить 76 731,86 грн., з яких: 5 900,00 грн. заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 70 831,86 грн. заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
-29.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2108831100161.
Згідно п. 1.1. договору товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної мети на суму , яка зазначається та погоджується сторонами в анкеті-заяві та складає 3900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил.
Згідно п. 1.3. договору орієнтовний строк повернення кредиту – 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
Згідно п. 1.4. проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі : а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 14.1.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 14.1.б); г) починаючи 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 14.1.а); д) тип процентної ставки – фіксований.
Відповідно до п.1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.
01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВ " Служба миттєвого кредитування" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2108831100161 в сумі 32175,00 грн. з яких 3900 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 28275,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2108831100161 в сумі 67472,34 грн. з яких 3900 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 63572,34 грн. - сума заборгованості за відсотками.
-Згідно розрахунку заборговансоті за кредитним договором № 2108831100161 заборгованість ОСОБА_1 становить 50721,06 грн, з яких: 3900,00 грн. заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 46821,06 грн. заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги.
-відповідно до довідки Форми 5 військової частини № 25/593/1 від 27.09.2025 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 05.11.2020 по теперішній час (а.с.111, т.1).
-згідно довідки №18279 від 27.09.2025 ОСОБА_1 дійсно в період з 02.03.2023 по 05.04.2023 та з 09.12.2023 по 26.03.2024 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області (а. с. 112, т.1). 
Між сторонами виник спір про стягнення заборговансоті за договорами позики.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті шостому частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( у тому числі сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( частина перша статті 627 ЦК України ).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В справі що розглядається судом першої інстанції вірно встановлено, що 29.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2108830698404, за яким він отримав кредитні кошти в розмірі 5 900 грн та 29.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2108831100161, за яким він отримав грошові кошти в розмірі 3 900 грн. Укладені договори місять усі істотні умови щодо розміру та строку кредитування, розміру процентів, порядку повернення кредитних коштів, тощо.
Відтак рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є вірним та ґрунтується на встановлених судом обставинах справи.
Факт отримання кредитних коштів, право вимоги позивача до відповідача ОСОБА_1 останнім не заперечується та не оскаржується.
Відповідач оскаржує судове рішення виключно в частині стягнення з нього процентів, посилається при цьому на те, що він має статус військовослужбовця, а відтак згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Звертаючись до суду із позовом позивач, окрім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути заборгованість за відсотками за кредитним договором № 2108830698404 в розмірі 76731,86 грн та за кредитним договором № 2108831100161 в розмірі 50 721,06 грн.
Оцінюючи надану відповідачем довідку від 03 лютого 2025 року № 25/126, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 05 листопада 2020 року по теперішній час (а. с. 111, т.1) та довідку №18279 від 27.09.2025, згідно якої ОСОБА_1 дійсно в період з 02.03.2023 по 05.04.2023 та з 09.12.2023 по 26.03.2024 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області (а. с. 112, т.1), - суд першої інстанції вказав, що в даному випадку не можуть бути застосовані приписи пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки надані відповідачем докази не підтверджують того, що ОСОБА_1 був призваний до Збройних Сил чи брав участь в антитерористичній операції, а підтверджують лише перебування ОСОБА_1 в зоні бойових дій впродовж 2023 – 2024 років.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд послався на пункт 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції.
Однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що редакція цього пункту зазнавала неодноразових змін та слід застосовувати ту редакцію, яка діяла станом на момент виникнення правовідносин, які є предметом цього судового розгляду: 29.03.2021 року ( дата укладення кредитних договорів).
Так, відповідно до пункту 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин. 
Так, відповідно до п.п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року.
За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.
У ч. 4 ст. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.
Аналіз ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у п. 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.
Разом з цим п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц.
Крім того, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває.
Таким чином, ОСОБА_1 як військовослужбовцю не повинні були нараховуватися проценти за кредитними договорами, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»( в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
За таких обставин, висновок місцевого суду про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами є помилковим, а тому позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.
З огляду на вищевикладені обставини, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише сума заборгованості за кредитним договором № 2108830698404 в розмірі 5 900 грн та за кредитним договором № 2108831100161 в розмірі 3 900 грн, тобто заборгованість за тілом кредиту.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2026 року в частині стягнення заборговансоті за процентами слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення пор відмову в задоволенні позову.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги позивачки Дунаєвської обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Тому рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2026 року підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з постановленням нового: про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач поніс такі витрати: 2 422,40 грн по сплаті судового збору за подання позову (а. с. 82, т.1) та витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн, на підтвердження чого надав Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року укладений між АО «Лігал Асістенс» та ТОВ «Коллект Центр», заявку про надання юридичної допомоги № 1032 від 01 липня 2025 року до договору № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, згідно якої загальна ціна послуг 25 000 грн, витяг з акту №12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року, згідно якого вартість наданих послуг складає 25 000 грн.
Відповідач поніс витрати в розмірі 3 634,50 грн по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.76, т.2) 
Ціна позову становить 127 452,92 грн, до задоволення підлягає 9 800 грн , тобто 7,69 %.
З огляду на принцип пропорційності (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме: 2 108,78 грн (27 422,40 грн ? 7,69 %).
Водночас, оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, судові витрати відповідача підлягають відшкодуванню пропорційно тій частині вимог, у якій позивачу відмовлено, що становить 92,31 %. Отже, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 3 355, 01 грн (3 634,50 грн ? 92,31 %).
Виходячи з приписів частини 10 статті 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути 1 246,23 грн (3 355, 01– 2 108,78).
На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Самар Василем Олександровичем, задовольнити.
Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2026 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками, а також розподілу судових витрат скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 2108830698404 від 29 березня 2021 року в розмірі 76 731,86 (сімдесят шість тисяч сімсот тридцять одна гривня 86 к.) гривень та про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 2108831100161 від 29 березня 2021 року в розмірі 50 721,06 (п`ятдесят тисяч сімсот двадцять одна гривня 06к.) гривень.
Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 05 березня 2026 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) за кредитним договором № 2108830698404 від 29 березня 2021 року в розмірі 5 900(п`ять тисяч дев`ятсот) гривень та за кредитним договором № 2108831100161 від 29 березня 2021 року в розмірі 3 900 (три тисячі дев`ятсот) гривень, - залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 1 246,23 грн понесених ним судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 11.06.2026 року
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»-код ЄДРПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс 306;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Головуюча Т. М. Шемета
Судді: О. В. Ковальчук
Т. Б. Сало