ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
11 червня 2026 року

м. Харків 
справа № 645/4799/25
провадження № 22-ц/818/3104/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П., 
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гава Наталії Олександрівни на рішення Немишлянського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2026 року, постановлене під головуванням судді Костіної І.Г., -
в с т а н о в и в:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути на її користь з відповідача: аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн. до досягнення дитиною повноліття; додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 22 450, 00 грн.; аліменти за минулий період, за 18 місяців, а саме: за квітень 2022 року– грудень 2022 року, серпень 2023 року –грудень 2023 року, січень 2024 року–квітень 2024 року у сумі 18 000 грн. щомісячно, а всього за весь період 324 000,00 грн.
Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2026 року позов задоволено частково. Визначено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 копійок, починаючи з 17 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 258 (чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн. 37 копійок.
Стягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Ґава Н.О. просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин справи та невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом не було всебічно досліджені обставини справи, які б підтверджували матеріальне становище відповідача, які вона надала суду на підтвердження платоспроможності відповідача, а саме – витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних підприємців та громадських формувань, в яких зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є засновником та кінцевим бенефіціарним власником десяти компаній, протягом тривалого часу, підприємства не перебувають у стадії припинення, що свідчить про стабільний юридичний стан, що значить, що підприємства укладають договори, беруть участь у тендерах, відкривають рахунки, наймають працівників, отримують дохід, тощо. А тому, відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 15 000 грн., щомісячно, на утримання дитини і суттєво не плинуть на його матеріальний стан. Крім того, вважає, що суд не врахував при стягненні додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , що навчання іноземної мови дитиною, викликане особливими обставинами, а саме – терміновою еміграцією до Німеччини, у зв`язку з початком жорстокої агресії Росії проти України, а тому, для того, щоб подолати мовний бар`єр, щоденно спілкуватись та навчатись, потрібні інтенсивні методи, орієнтовані на швидкий результат, що в її випадку було залученням репетиторів з німецької та англійської мови.
Також вважає, що суд не врахував, що у дитини з 2017 року діагностовано дифузний зоб І ступеню, еутироз, атопічний дерматит важкого ступеня, у зв`язку з чим, дитина потребує на постійній основі спеціального дієтичного харчування та спеціальних засобів для шкіри, які також потребують додаткових витрат. Крім цього, при вирішенні питання щодо стягнення аліментів за минулий період, суд не надав належної оцінки доказам, наданим нею на підтвердження вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а саме – скріншоти переписки з відповідачем у месенджері, з яких вбачається, що вона систематично зверталась до відповідача з вимогами про перерахування коштів на утримання дитини і зазначала суми та підстави (навчання, додаткові витрати, одяг, ліки та інше).
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини у спірних правовідносинах є 6 000,00 грн. щомісяця, та додаткових витрат на дитину на суму 4 258,37 грн, які складаються з витрат на ортодонтичне лікування. У решті вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину, суд відмовив, виходячи з того, щопозивачкою не було доведено, що репетиторські заняття з дитиною іноземними мовами, математикою, є такими заняттями, що пов`язані із розвитком особливих здібностей дитини, як і не надано доказів сплати таких. Крім того, позивачкою не надано доказів придбання ліків, а також підтвердження рекомендації лікарів щодо обов`язкового відпочинку дитини на морі, спеціалізованого харчування, ліків та вітамінів.
Також суд не вбачав підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за минулий період, за 18 місяців, а саме: за квітень 2022 року– грудень 2022 року, серпень 2023 року –грудень 2023 року, січень 2024 року–квітень 2024 року у сумі 18 000 грн. щомісячно, а всього за весь період 324 000,00 грн., у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження обставин того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення відповідача від їх сплати. Посилання позивача, в якості доказів ухилення відповідача від сплати аліментів, на скріншоти листування з відповідачем, які надані за період травень 2024 року- липень 2024 року, суд вважав безпідставними, оскільки вони не підтверджують факт ухилення останнього від сплати аліментів за період зазначений позивачем, а саме: за квітень 2022 року– грудень 2022 року, серпень 2023 року –грудень 2023 року, січень 2024 року–квітень 2024 року.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.
Згідно посвідки на проживання № НОМЕР_4 з перекладом на українську мову, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у Федеративній Республіці Німеччина. 
Згідно довідки від 17.01.2025 року виданої гімназією Хільдегард фон Бінген з перекладом на українську мову, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує клас 09А( ступінь освіти 09).
На підтвердження доходу відповідача, стороною позивача надано скріншоти з сайту опендатабот, які містять інформацію, що ОСОБА_2 є: власником Приватного підприємства «Прайм», ЄДРПОУ 307100І0, з часткою у статутному фонді 100% ; власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Диприс груп», ЄДРПОУ 35403175, з часткою у статутному фонді 100%; кінцевим бенефіціарним власником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Родем Азов», ЄДРПОУ 37129687, з часткою у статутному фонді 90%; кінцевим бенефіціарним власником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансконтиненталь-МКС», ЄДРПОУ 35450513, з часткою у статутному фонді 66,60%; власником частки у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СК-ЮШОН», ЄДРПОУ 36535456, частка у статутному фонді 50%; керівником та власником частки у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Граніт-Експо», ЄДРПОУ 35763685, частка у статутному фонді 50%; власником частки у Товаристві з обмеженою відповідальністю «АРДІСТРОЙ», ЄДРПОУ 35258278, частка у статутному фонді 51%; власником частки у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма ТНФА -СЕРВІС», ЄДРПОУ 35484П8, частка у статутному фонді 33,50%; власником частки у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГРАНІТПРОМ СІЧ», ЄДРПОУ 36014987, частка у статутному фонді 33,30%; власником частки у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лугпромтехресурс», ЄДРПОУ 36189640, частка у статутному фонді 10% а.с. 43-53/.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 включила до розрахунку додаткових витрат: 6800,00 грн. - індивідуальні заняття іноземної мови (англійська мова); 10 200,00 грн. - індивідуальні заняття іноземної мови (німецька мова); 3 200,00 грн. - індивідуальні заняття з математики; 2 100,00 грн. - проїзний квиток до школи; 2 350,00 грн. - відвідування спортивного залу; 3500,00 грн - витрати на вітаміни та дієтичні добавки; 15 750,00 грн. -відвідування стоматолога, що у загальному розмірі становить 44 900,00 грн.
На підтвердження додаткових витрат на дитину, позивачем надано: переклад розрахунку ортодонтичних послуг № 1/31334/12 від 28.03.2024 року, згідно до якого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав наступні послуги: встановлення нижньої щелепи за нормального прикусу, формування нижньої щелепи, формування верхньої щелепи, відокремлення повної дуги на окремі дуги, з`єднання збірної дуги з нержавіючої сталі в т.ч. М+Л, реінтеграція брекет- системи( металеве кільце), на загальну суму 346, 77 Євро. Частина витрат, яка покривається медичним страхуванням 277,42 Євро. Сума до сплати 69,35 євро, що за курсом НБУ на вказану дату становить 2 943,21 грн. Відповідно до наданого перекладу розрахунку ортодонтичних послуг № 1/31334/14 від 01.10.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав наступні послуги: аналіз моделей щелеп, зміна форми нижньої щелепи, зміна форми верхньої щелепи, пристосування нижньої щелепи до нормального прикусу, зняття брекет-системи, розділення повної дуги брекету на окремі дугу, підготовчі ортодонтичні заходи, на загальну суму 603,84 Євро. Частина витрат, яка покривається медичним страхуванням 483,07 Євро. Сума до сплати 120,77 євро, що за курсом НБУ на вказану дату становить 5 573,53 грн.
На підтвердження додаткових витрат на лікування, позивачем надано:копію ультразвукового дослідження щитоподібної залози від 22.12.2020 р. ОСОБА_4 , в якому діагностовано дифузний зоб І ступеню та який не містить будь-яких рекомендацій щодо його лікування, а також копію висновку консультативної поліклініки ДУ «ЮЗДП НАМН» від 22.12.2020 року, лікаря ОСОБА_5 , відповідно до якого, ОСОБА_3 встановлено діагноз – синдром внутрішньочерепної гіпертензії, надано рекомендації щодо вживання протягом 1 місяця сиропу Аллева та Гамалате В6, а також здійснення контрольного ЕХО та ЕЕГ. Будь-яких інших рекомендацій вказаний консультативний висновок не містить.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з вимогами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до положень статті 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період..
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.
Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років складає 3 196,00 грн.
Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Статтею 185 СК України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину, відповідно до вимог якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Положення вказаної норми стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, тощо).
Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до встановлених судом обставин справи, позивачка заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме - розмірі 15 000,00 гривень. При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження матеріального становища відповідача, зокрема, довідки про його доходи, тощо, позивачем не надано. Посилання позивача на наявність у власності відповідача багатьох компаній, якій приносять йому стабільний дохід, надання витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не доводять конкретний розмір доходів відповідача, а відтак, не можуть бути належними доказами на підтвердження можливості стягувати аліменти у розмірі, про встановлення якого просить позивач.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, суд дійшов правильного висновку про те, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, є розмір аліментів у сумі 6000 грн.
Разом з тим, стаття 192 СК України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності передбачених законом підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 також додаткові витрати на утримання дитини в загальному розмірі 44900 грн, що складаються з витрат на індивідуальні заняття з іноземної мови (англійська мова) – сумі 6800 грн; витрат на індивідуальні заняття з іноземної мови (німецька мова) – в сумі 10200 грн; витрат на індивідуальні заняття з математики - в сумі 3200 грн; витрат на проїзний квиток до школи – у сумі 2100 грн; витрат на відвідування спортивного залу у сумі 2350 грн.; витрат на вітаміни та дієтичні добавки – у сумі 3500 грн. та витрат на відвідування стоматолога – у сумі 15750 грн.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанцій про те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , а саме: витрат на індивідуальні заняття з німецької та англійської мови та математики, а також спортивного залу, оскільки вони не є тими особливими обставинами, які обумовлені розвитком здібностей дитини щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень статті 185 СК України.
Відвідування спортивної зали не є тими особливими обставинами, які свідчать про необхідність стягнення додаткових витрат, якщо немає підстав стверджувати про наявність у дитини особливого хисту до спорту. У такому разі відвідування гуртків буде розглядатись лише як спосіб організації дозвілля дитини (постанова ВС від 30.01.2019 у справі №205/4622/16-ц);
Придбання курсів з іноземної мови також не є особливими обставинами, які зумовлені наявністю особливого хисту до іноземних мов та не свідчить про те, що навчання відповідає інтересам дитини та її здібностям, а не є виключно бажанням одного з батьків. Крім іншого, такі витрати позивачем не доведені.
На підтвердження додаткових витрат на лікування, позивачем надано копію висновків УЗД щитоподібної залози від 22.12.2020 р. ОСОБА_4 , в якому діагностовано дифузний зоб І ступеню та консультативної поліклініки ДУ «ЮЗДП НАМН» від 22.12.2020 року, відповідно до якого, ОСОБА_3 встановлено діагноз – синдром внутрішньочерепної гіпертензії та надано рекомендації щодо вживання протягом 1 місяця сиропу Аллева та Гамалате В6, а також здійснення контрольного ЕХО та ЕЕГ. Будь-яких рекомендацій щодо необхідності додатково або особливого лікування, зокрема, як про це вказує в апеляційній скарзі позивач, вказані консультативні висновки не містять. 
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження додаткових витрат на утримання дитини, які обумовлені розвитком здібностей дитини, або оздоровленням та витратами на лікування дитини у випадку хронічних захворювань, операцій, стаціонарного лікування, спеціалізованих медичних обстежень або необхідності довготривалої терапії, або витрат на спеціальний медичний догляд, який може бути підтверджений довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг або витрат на лікування, на санаторно-курортне лікування, які можуть бути підтверджені виписками з історії хвороби дитини або рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, тощо, позивачем не надано.
А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину на суму 4 258,37 грн, які складаються з витрат на ортодонтичне лікування, яке позивачем підтверджено належними доказами.
Крім того, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина за минулий період, за 18 місяців, а саме: за квітень 2022 року– грудень 2022 року, серпень 2023 року –грудень 2023 року, січень 2024 року–квітень 2024 року у сумі 18 000 грн. щомісячно, на загальну суму за весь період - 324 000,00 грн., також не підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Посилання позивача на надані неї скріншоти переписки з відповідачем, що на її думку свідчать про вжиття нею заходів щодо одержання з відповідача аліментів, не свідчать про ухилення останнього від їх сплати. Крім того, надані позивачем скріншоти переписки з відповідачем у месенджері охоплюють лише період за 2025 рік.
Будь-яких доказів, які свідчать про те, що позивачкою вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача і неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, позивачем не надано.
А отже, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, є правильними та відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гава Наталії Олександрівни – залишити без задоволення.
Рішення Немишлянського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Головуючий:  О.В. Маміна
Судді:        Н.П. Пилипчук
Ю.М. Мальований