Справа № 309/640/26
Провадження № 2/309/316/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року      м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі 
головуючого судді: Кемінь В.Д. 
з участю секретаря судових засідань: Плиска А.В.
позивача: ОСОБА_1 
представника позивача: Потьомкіної О.М.
представника органу опіки і піклування: Курятник М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Горінчівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав, - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Потьомкіна О. М. звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно їхніх неповнолітніх дітей.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з громадянкою росії ОСОБА_2 . Під час шлюбу у сторін народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після загарбницького вторгнення росії на територію України, ОСОБА_2 , виїхала за межі України в невідомому напрямку, діти залишилися проживати з батьком, з яким і проживають на сьогоднішній день. 
Рішенням Хустського районного суду від 03 лютого 2025 р. справа №309/3060/24 шлюб між сторонами розірвано.
Судовим наказом №309/934/25 виданим 25.03.2025 р. Хустським районним судом, наказано стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 
Батько самостійно виховує та утримує двох неповнолітніх дітей. Піклується про їхній духовний та фізичний розвиток, навчання, займається підготовкою до самостійного життя, забезпечує дітей всім необхідним без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері ОСОБА_2 . 
Мати дітей ОСОБА_2 з 2022 року з дітьми не проживає. Вихованням синів не займається. Не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не займається підготовкою дітей до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, одягом та ліками, не цікавиться їх здоров`ям. Не проявляє до дітей щонайменше батьківської турботи та почуттів. Стосунків з дітьми не підтримує, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свої синів. 
ОСОБА_1 займається вихованням дітей та їх утриманням. Піклується про здоров`я дітей, фізичний розвиток та емоційний стан, всіляко сприяє здобуттю дітьми освіти, готує їх до самостійного життя. 
Всі питання щодо виховання та утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вирішуються без участі та підтримки з боку відповідачки. 
Враховуючи неналежне ставлення відповідачки до дітей вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно неповнолітніх синів.
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2026 року встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_1 самостійно виховує та утримує двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Відзиву на позов відповідачка ОСОБА_2 не подавала.
У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Потьомкіна О.М. позов підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Вказували на те, що з огляду обставини які склалися в сім`ї позивача та висновок органу опіки та піклування Горінчівської сільської ради є всі підстави для задоволення позову. Позивач у судовому засіданні зазначив, що діти проживають з ним та перебувають на його повному вихованні та утриманні. Мати дітей вже більше ніж чотири роки як виїхала в невідомому напрямку, зав`язків з дітьми не підтримує, матеріальної допомоги не надає, життям дітей не цікавиться. 
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася. 
Органом опіки та піклування Горінчівської селищної ради до суду надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її двох неповнолітніх дітей, який представник цього органу ОСОБА_6 повністю підтримала в судовому засіданні та не заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши підстави, на які посилається позивач у позовній заяві вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.150 СК України: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Представником заявника адвокатом Потьомкіною О. М. заявлено клопотання про допит у судовому засіданні неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.
У присутності представника органу опіки та піклування Горінчівської сільської ради Курятник М.Ф. та практичного психолога навчального закладу де навчаються діти – Шуста Т.І., заслухано пояснення неповнолітніх дітей позивача. 
Неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суду пояснив, що проживає разом з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Закінчив Монастирецьку середню школу, має намір продовжити навчання за кордоном. Мати їх залишила в 2022 р. на початку війни, де вона знаходиться він не знає, оскільки вона йому не телефонує і взагалі не дає за себе ніяких чуток. Весь цей час вони з братом живуть з батьком, який ними піклується. 
Неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні пояснив, що проживає разом з батьком ОСОБА_1 та старшим братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поточок Хустського району Закарпатської області. Навчається у Хустському ліцеї №5. Маму свою не бачив з початку війни, куди вона поїхала він не знає, вона йому не телефонує. Його вихованням займається батько. Жодних привітань, подарунків чи грошей з початку 2022 року від матері не отримував. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував у шлюбі з громадянкою росії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.02.2009 р. відділом запису актів цивільного стану адміністрації муніципальної освіти "Ярцевського району" Смоленської області серії НОМЕР_1 актовий запис №67, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 16.05.2013 р. виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області серії НОМЕР_2 актовий запис №24.
Рішенням від 03.02.2025 Хустського районного суду Закарпатської області у справі №309/3060/24 шлюб між сторонами розірвано.
У відповідності до судового наказу Хустського районного суду Закарпатської області від 25.03.2025 р. в справі №309/934/25, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів її заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 березня 2025 р. до досягнення дітьми повноліття. 
Відповідно до довідки Монастирецького старостинського округу Горінчівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за №228 від 29.05.2025 р., виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , вбачається, що до складу його сім`ї входять: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Актом про встановлення факту проживання, складеного депутатом Горінчівської сільської ради Довгій В.І. в присутності свідків: ОСОБА_7 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , встановлено: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним проживають два сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вихованні дітей батько приймає участь самостійно, оскільки мати дітей ОСОБА_2 , на території села не проживає з 2022 року, відомості щодо її місця знаходження та проживання органу місцевого самоврядування невідомі. 
З листа директора Хустського ліцею №5 Хустської міської ради від 04.05.2025 р., наданого на запит адвоката встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчається в Хустському ліцеї №5 Хустської міської ради Закарпатської області з 01 вересня 2025 року, хлопчик навчається на інклюзивній формі навчання на підставі висновку Горінчівського ІРЦ, знаходиться під особливою увагою соціального педагога ліцею. Вихованням сина займається батько ОСОБА_1 , який піклується про нього, цікавиться навчанням. Завжди реагує на запити класного керівника, тримає зв`язок з учителями. Хлопчик систематично відвідує заняття, охайний, чистий, забезпечений шкільним приладдям, про маму хлопчик майже не згадує, класний керівник жодного разу не спілкувався з нею.
Відповідно до висновку органу опіки і піклування Горінчівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Горінчівської сільської ради №1089/71 від 24.04.2026 року, визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 стосовно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради Української РСР №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року /далі - Конвенція про права дитини/, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Відповідно до положень ст.7, 155 СК України: дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини.
Згідно ч.7 ст.7 СК України: дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
На підставі ч.8 ст.7 СК України: регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Положеннями статті 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до Конвенції про права дитини: держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування /стаття 18 Конвенції/.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини: держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.
Виходячи зі змісту частини першої ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»: на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У відповідності до частини першої статті 165 СК України: право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
У рішенні по справі «Хант проти України» п.54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v.Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу матері на розвиток дитини. Відтак, мати протягом тривалого часу ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх двох неповнолітніх синів: не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не цікавиться життям дітей та їх навчанням, взагалі не приймає жодної участі у житті дітей.
Згідно з нормами ст.12, 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України: доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлені факти та досліджені докази, що свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню своїх неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому для захисту прав та інтересів дітей слід позбавити її батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, ст.150,164,165,243 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, суд - 

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 - задовольнити. 
Позбавити громадянку росії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно її двох неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 гривні.
Повне судове рішення складено 26 червня 2026 року.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  

Суддя Хустського 
районного суду:     Кемінь В.Д.